
Spanish: 
Traductor: Yedra Pérez
Revisor: Larisa Esteche
Quiero empezar hoy diciéndoles algo
sobre el motín del té en Boston
que puede que no sepan.
En esencia, fue un acto
de sabotaje corporativo.
Los buques eran de la Compañía
Británica de las Indias Orientales,
la corporación más poderosa de su tiempo.
La compañía estaba estrechamente
vinculada al gobierno británico.
Tanto es así que cuando se tropezó
y se encontró a sí misma tambaleándose
al borde de la bancarrota,
el Parlamento intervino rápidamente
y aprobó la Ley del Té.
Y lo que hizo fue crear
una exención especial
para la Compañía Británica
de las Indias Orientales
para que pudiese vender té
en las colonias sin pagar ningún impuesto.
La idea era debilitar 
a los comerciantes locales de té
y quitarles el negocio.
Así que lo que hizo desatar
el motín del té no fue tanto un impuesto
sino una laguna fiscal corporativa.

English: 
Transcriber: Bob Prottas
Reviewer: Ariana Bleau Lugo
I want to begin today
by telling you something
about the Boston Tea Party
that you might not know.
At its core it was an
act of corporate sabotage.
Those ships were owned by the
British East India Company,
the most powerful
corporation of its day.
The company was tightly connected
to the British government.
So much so that when it stumbled
and found itself teetering
on the verge of bankruptcy
Parliament quickly stepped in
and passed the Tea Act.
And what this did
was it created a special exemption
for the British East India Company
so that it could sell tea in the
colonies without paying any tax.
The idea was that it could
undercut local tea merchants
and take their business.
So what ignited the Boston Tea Party
was not so much a tax
but a corporate tax loophole.

iw: 
מתרגם: Shlomo Adam
מבקר: Sigal Tifferet
אני רוצה לפתוח בכך
שאספר לכם משהו
על "מסיבת התה בבוסטון",
משהו שאולי אינכם יודעים.
ביסודה היא היתה אקט
של חבלה בתאגיד.
אותן ספינות היו בבעלות
החברה הבריטית "הודו המזרחית",
התאגיד החזק ביותר באותם ימים.
החברה קיימה קשרים הדוקים
עם הממשלה הבריטית,
עד כדי כך,
שכאשר התמוטטה
ומצאה עצמה על סף
פשיטת-רגל,
הפרלמנט מיהר להתערב
והעביר את "חוק התה".
וזה העניק פטור מיוחד
לחברת "הודו המזרחית" הבריטית,
כדי שתוכל למכור תה במושבות
מבלי לשלם מסים.
הרעיון היה לאפשר לה
להפיל סוחרי תה מקומיים
ולהשתלט על עסקיהם.
כך שמה שהצית את מסיבת התה
בבוסטון לא היה המס עצמו,
אלא פירצת מס תאגידית.

English: 
(Laughter)
This story of highly
concentrated economic power
married with political influence
is something that sounds
very familiar to us today.
Over the space of just 20 years,
a handful of big companies
have taken over large
swaths of our economy.
Our banking system diversified
as recently as the 1990s
is now mostly controlled
by a handful of big banks.
Our food system has come
to resemble an hourglass
where we have millions of farmers
and millions of eaters
connected by this
incredibly narrow passageway.
The gatekeepers are a few big food
companies and supermarket chains.
Do you know that over 40%
of the nations milk supply
is now processed by a single company?
Including 70% of the milk
produced here in New England?
If you're a dairy farmer
that means it's pretty hard
to get a fair price for your milk.
If you're a consumer you still
have this illusion of choice
because this one company markets
under dozens of different brands.

Spanish: 
(Risas)
Esta historia de poder económico
muy concentrado
unido a influencias políticas
es algo que nos resulta
muy familiar hoy en día.
En un periodo de solo 20 años,
un puñado de grandes empresas
se han apoderado de amplios
sectores de nuestra economía.
Nuestro sistema bancario
se diversificó en los años 90
y ahora lo controlan en su mayor parte
un puñado de grandes bancos.
Nuestro sistema alimenticio
se parece a un reloj de arena
donde tenemos millones de agricultores
y millones de consumidores
conectados por un pasillo
increíblemente estrecho.
Los porteros son algunas grandes empresas
de alimentos y cadenas de supermercados.
¿Sabían que más del 40 %
de la leche de este país
es procesada por una única empresa?
¿Incluyendo el 70 % de la leche
producida aquí en Nueva Inglaterra?
A un productor lechero le es muy difícil
obtener un precio justo por su leche.
Si usted es un consumidor,
tiene esa ilusión de que elige
porque esta única compañía vende
bajo docenas de marcas diferentes.

iw: 
[צחוק]
הסיפור הזה,
של כוח כלכלי מרוכז מאד
המחובר להשפעה פוליטית,
נשמע לנו כיום מוכר מאד.
במרוצת 20 שנה בלבד,
קומץ חברות גדולות
השתלט על חלקים נרחבים
בכלכלה שלנו.
המערכת הבנקאית שלנו, שנעשתה מגוונת
רק לאחרונה, בשנות ה-90,
נשלטת כעת ברובה
ע"י קומץ בנקים גדולים.
מערכת המזון שלנו
נעשית דומה לשעון חול
כשמיליוני חקלאים ומיליוני אוכלים
מחוברים ביניהם
במסדרון צר להפליא.
שומרי הסף הם כמה
חברות מזון ורשתות מרכולים גדולות.
הידעתם שיותר מ-40%
מאספקת החלב של הארץ
מעובדים ע"י חברה אחת ויחידה?
כולל 70% מהחלב
שמופק כאן, בניו-אינגלנד?
לבעלי משק חלב
המשמעות היא שקשה מאד
להשיג מחיר הוגן
תמורת החלב שלהם.
כצרכנים, עדיין יש לנו
מראית-עין של בחירה
כי החברה הזו משווקת
תחת עשרות מותגים שונים.

Spanish: 
Y después está Walmart.
Hace 15 años, Walmart tenía un papel
secundario en la industria alimenticia.
Hoy, se lleva uno de cada cuatro dólares
que los estadounidenses gastan
y está creciendo rápidamente.
En docenas de ciudades ya tiene
más de la mitad del mercado.
Y el futuro del comercio
se presenta aun más concentrado.
Un tercio de todo lo que compramos
por Internet viene de la misma empresa.
Mucha gente empieza 
a cuestionarse el sentido de esto
y está cambiando el lugar
donde compra
y lo que compra, y su banco.
Pero lo que quiero sugerirles hoy
es que una respuesta al problema
puramente basada en el consumidor
probablemente no nos lleve
a donde tenemos que estar.
Y no puede llevarnos a donde
tenemos que estar porque
no reconoce completamente
cómo llegamos aquí en primer lugar.
Durante mucho tiempo, la historia
de cómo las grandes empresas controlaron
gran parte de la economía era
"cuanto más grande, mejor", ¿verdad?
Es más eficiente, más productivo,
lo hace mejor.

English: 
And then there's Wal-Mart.
Wal-Mart was a small player
in the grocery industry just 15 years ago.
Today it captures one out of every
four dollars that Americans spend
and it's growing rapidly.
In dozens of cities it already
has more than half the market.
And the future of retail
looks even more concentrated.
One third of everything we buy online
now comes from a single company.
Many people are beginning to
question the wisdom of this
and they're changing where they shop
and what they buy
and where they do their banking.
But what I want to suggest to you today
is that a purely consumer based
response to this problem on its own
is not likely to get us
where we need to go.
It can't get us where we 
need to go in part because
it doesn't fully recognize how it is
that we got here in the first place.
For a long time the story of how
big companies came to control
much of our economy was that
bigger is better. Right?
It's more efficient,
more productive, it outperforms.

iw: 
וישנה וול-מארט.
וול-מארט היתה שחקן-משנה
בתעשיית המכולת עד לפני 15 שנה.
היום מגיע אליה 1 מכל 4 דולרים
שמוציאים האמריקאים
והיא צומחת במהירות.
בעשרות ערים היא כבר חולשת
על יותר ממחצית השוק.
והעתיד הקמעונאי
נראה אף יותר ריכוזי.
שליש מכל רכישותינו באינטרנט
מגיע היום מחברה אחת ויחידה.
רבים מתחילים לפקפק
בחוכמה שבכך,
ומתחילים לקנות במקומות אחרים,
ולשנות את מה שהם קונים
ואת הבנקים איתם הם עובדים.
אבל מה שאני טוענת כאן,
הוא שמענה מבוסס-צרכנות
לבעיה זו, כלשעצמו,
לא סביר שיביא אותנו
לאן שעלינו להגיע.
הוא לא יכול להביאנו לשם,
חלקית, משום
שהוא לא לגמרי לוקח בחשבון
איך הגענו למצב הזה מלכתחילה.
במשך זמן רב, הסיפור שבזכותו
החברות הגדולות השיגו את השליטה
על רוב הכלכלה שלנו היה
ש"גדול יותר הוא טוב יותר", נכון?
זה יותר יעיל, יותר פרודוקטיבי,
הביצועים טובים יותר.

English: 
But that idea suffered
a serious blow four years ago.
We all remember this. It was one
of histories most dramatic reveals.
Toto pulled back that curtain
and there stood
Wall Street's wizards of finance.
Insolvent, panic stricken,
their hands out.
It turns out that big banks are not safer
and they're not even more efficient.
According to economists,
banks peak in efficiency when they reach
the size of a small regional institution.
Beyond that they become
top heavy with bureaucracy.
Today's big banks
are orders of magnitude larger.
The top four each have about
2 trillion dollars in assets.
And their top heaviness
may explain why we actually pay more
in checking account fees
and higher interest rates on loans
if you bank with a big bank rather
than a local bank or credit union.
But more important,
the bigger banks become
the more disconnected
they become from our communities.
And the less able they are to do
the most important thing
we need banks to do,

iw: 
אבל הרעיון ספג מכה אנושה
לפני 4 שנים.
כולנו זוכרים זאת. זאת היתה
אחת החשיפות הכי דרמטיות בהיסטוריה.
טוטו הסיט את המסך
ומאחוריו עמדו אשפי הממון
של וול סטריט.
חדלי-פרעון, מוכי בהלה,
פושטי-יד.
הסתבר שהבנקים הגדולים אינם
בטוחים יותר, ואפילו לא יעילים יותר.
לפי הכלכלנים, הבנקים הם
בשיא יעילותם כשהם מגיעים
לגודל של מוסד אזורי קטן.
מעבר לכך מתחילה
להכביד עליהם הביורוקרטיה.
הבנקים העיקריים של היום
גדולים בכמה סדרי גודל.
לכל ארבעת הראשונים יש נכסים
בשווי של כ-2 טריליון דולר,
וייתכן שהסירבול הביורוקרטי שלהם
הוא הסיבה לכך שאנו משלמים יותר
בעמלות על חשבונות עו"ש
ובריביות גבוהות יותר על הלוואות
אם עובדים עם בנק גדול
ולא עם בנק מקומי או איגוד אשראי.
אך מה שחשוב יותר הוא
שככל שהבנקים גדלים,
הם נעשים יותר ויותר מנותקים
מהקהילות שלנו,
ופחות ופחות מסוגלים לבצע
את הדבר הכי חשוב
שלשמו אנו זקוקים לבנקים,

Spanish: 
Pero esa idea sufrió un golpe
muy fuerte hace cuatro años.
Fue una de las revelaciones
más dramáticas de la historia.
Toto retiró esa cortina
y allí estaban los magos
de las finanzas de Wall Street.
Quebrados, presos del pánico,
fuera de control.
Resulta que los grandes bancos no son
más seguros y ni siquiera más eficientes.
Según los economistas, los bancos
llegan a su máxima eficacia al alcanzar
el tamaño de una institución
regional pequeña.
A partir de ahí se vuelven una burocracia.
Los grandes bancos de hoy
son mucho mayores.
Los cuatro más grandes tienen cada uno
dos billones de dólares de activos.
Y su cambio podría explicar
por qué realmente pagamos más
por tasas de cuentas corrientes
y mayores intereses en préstamos
al elegir un banco grande en vez 
de uno local o una institución financiera.
Pero más importante,
cuanto más grandes son los bancos,
más desconectados se vuelven
de nuestras comunidades.
Y lo que menos son capaces de hacer,
que es lo más importante
que necesitamos que hagan,

iw: 
כלומר לקבל החלטות רגישות
בנוגע לסיכון,
בפרט הסיכון להתמוטטותו
של עסק חדש.
בנקים מקומיים מאד טובים בזה.
כי בנוסף לדו"ח האשראי
ולניתוח השוק
יש להם הרבה מידע "רך"
להיעזר בו.
הם מתוודעים ללווה
באופן אישי,
והם מכירים מקרוב
את השוק המקומי,
כך שהם מסוגלים הרבה יותר
לקבל החלטות כאלה.
בנקים גדולים שמקבלים החלטות
בסניפים אזוריים ולאומיים
טסים במידה רבה "על עיוור".
אז במקום לסבול
כמה הלוואות גרועות בספרים שלהם,
הם העדיפו
לקצץ בחדות את ההלוואות
לעסקים הקטנים.
מחקרים מראים שבאזורים שבהם
הבנקים הגדולים דומיננטיים יותר
יש פחות עסקים קטנים
וצמיחה פחותה של משרות
מאשר באזורים אחרים.
וזה לא רק בבנקאות.
במגזר אחר מגזר,
אם מתחילים לבחון זאת,
רואים שמגמת המיזוג הזאת
לא משרתת היטב את האינטרסים שלנו.
אנו יודעים, למשל, שמשקים קטנים
מייצרים יותר מכפליים מזון לדונם
מאשר חוות גדולות,
ועם פחות פגיעה בסביבה.

English: 
which is to make
nuance judgments about risk.
And in particular the risk
that a new business will fail.
Local banks are actually
really good at this.
Because in addition to the credit
report and the market analysis
they have all this soft
information to go on.
They get to know
the borrower face-to-face.
And they know
the local market intimately.
So they're much better
able to make that decision.
Big banks making decisions
in regional and national offices
are largely flying blind.
Rather than end up with a bunch
of bad loans on their books
they've instead opted to
sharply curtail small business lending.
Studies show that regions where
bigger banks are more dominant
have fewer small businesses
and slower job growth than other regions.
And it's not just banking.
In sector after sector
if you really begin to look
what you see is that consolidation
is not serving our interests very well.
We know for example that
small farms produce more than twice
as much food per acre as big farms
with far less environmental impact.

Spanish: 
es dar opiniones sobre
la posibilidad de riesgo.
Y en concreto, el riesgo
de que un negocio nuevo fracase.
Los bancos locales son muy buenos en esto.
Además del informe crediticio
y del análisis de mercado,
tienen toda esa información personal.
Conocen al prestatario cara a cara
y conocen el mercado local de cerca.
Así que están mucho mejor capacitados
para tomar esa decisión.
Los grandes bancos al decidir
en oficinas regionales y nacionales
lo hacen prácticamente a ciegas.
En vez de tener muchos préstamos impagos
en sus libretas,
han optado en cambio por
reducir los préstamos a pequeñas empresas.
Los estudios muestran que las zonas
donde predominan los grandes bancos
tienen menos negocios pequeños y un menor
crecimiento en el empleo que en otras.
Y no solo son los bancos.
En todos los sectores,
si empezamos a mirar bien,
vemos que esa consolidación
no nos conviene mucho.
Sabemos, por ejemplo, que las granjas
pequeñas producen más del doble
de comida por cada acre que las grandes,
con mucho menos impacto ambiental.

Spanish: 
Y los grandes comerciantes
parecían una ganga.
Hoy sabemos que nos cuesta
mucho más en salarios perdidos.
Este modelo ha eliminado casi sin ayuda
grandes sectores de la clase media.
Han desaparecido millones de trabajos
de fabricación y pequeños negocios
y lo único que hemos obtenido a cambio
son trabajos con salarios muy bajos
en esas tiendas.
Trabajos tan mal pagados que muchos
dependen de los cupones de comida.
O consideremos el caso de las farmacias.
Es muy difícil encontrar
una farmacia local hoy en día.
A menos que viva
en Dakota del Norte,
bajo una ley estatal única,
donde prácticamente todas las farmacias
son negocios locales. No hay cadenas.
Y a sus habitantes
les va claramente mejor.
Hay muchas más farmacias
en Dakota del Norte que en otros estados.
Sobre todo en las áreas rurales.
Y los precios de medicamentos recetados
están entre los más bajos del país.
Así que si no rinden más,
ni obtienen mejores resultados,
¿cómo es que estas compañías gigantes
se han hecho tan dominantes?

iw: 
הקנייה במרכולי הענק
נחשבה פעם למציאה,
והיום אנו יודעים שזה עולה לנו
הרבה יותר בגלל הפגיעה בהכנסה.
המודל הזה,
כמעט ללא שום סיוע,
חיסל חלקים גדולים
מן המעמד הבינוני.
נעלמו מיליוני מקומות עבודה
בתעשיה ובעסקים הקטנים,
וכל מה שקיבלנו בתמורה
הן משרות בשכר נמוך ביותר
באותן חנויות,
משרות שהשכר בהן כה נמוך,
עד שרבים תלויים לקיומם בתלושי מזון.
או הדוגמה של בתי המרקחת.
קשה מאד למצוא היום
בית-מרקחת בבעלות מקומית,
אלא אם אתם חיים
בצפון דקוטה.
לפי חוק מדינה ייחודי,
כל בית-מרקחת בצפון דקוטה
הוא בבעלות מקומית. אין שם רשתות,
ולפי כל קנה-מידה,
התושבים יוצאים נשכרים מכך.
בצפון דקוטה יש יותר בתי-מרקחת
מאשר במדינות אחרות,
ובמיוחד באזורים כפריים נידחים,
ומחירי תרופות המרשם
הם מהנמוכים בארץ.
אז אם הביצועים שלהם
לא טובים יותר,
והתוצאות שלהם
אינן טובות יותר,
איך זה שחברות הענק האלה
נעשו כה דומיננטיות?

English: 
And big box retail
once seemed like a bargain.
We now know it's costing us
far more in lost income.
This model has almost single handedly
eliminated large segments
of the middle class.
Millions of jobs in manufacturing
and small businesses are gone
and all we've gotten in exchange
are very low wage jobs
working in these stores.
Jobs that pay so little that many
rely on food stamps to get by.
Or consider the case of pharmacies.
It's pretty hard to find
a locally owned pharmacy these days.
Unless you happen
to live in North Dakota.
Under a unique state law,
virtually every pharmacy in North Dakota
is locally owned. There are no chains.
And by any measure
residents are better off.
There are far more pharmacies
in North Dakota than in other states.
Particularly in remote rural areas.
And prescription drug prices
are among the lowest in the country.
So if they aren't outperforming,
and delivering better outcomes,
how is it that these giant companies
have become so dominant?

Spanish: 
Porque como la Compañía Británica
de las Indias Orientales,
han utilizado su poder de mercado
y sus influencias políticas
para manipular el juego.
Desde 1995, hemos cedido
más de 275 000 millones de dólares
a las granjas mediante la Ley Agraria.
Casi el 80 % de ese dinero fue al 10 %
de las explotaciones más grandes.
Y la mayor parte del dinero se gastó
en unos cuantos productos agrícolas
como el maíz y la soja,
la base fundamental
de los alimentos procesados.
Así que no es extraño
que un cuarto de libra
cueste menos que una libra
de brócoli de cultivo local.
Y nuestros códigos impositivos estatales
y federales
tienen lagunas que permiten
a las grandes compañías
eludir impuestos que los pequeños
negocios tienen que pagar.
Este modesto edificio de oficinas
en Wilmington, Delaware,
solo tiene algunas plazas de aparcamiento.
Pero alberga a cientos
de grandes compañías,
incluyendo Walmart y CVS,
que utilizan esta dirección
como medio para no pagar
el impuesto de empresa estatal.
Y no hace falta que diga
nada sobre las formas en que

English: 
And the answer is that much like
the British East India Company
they've used their market power
and their political influence
to rig the game.
Since 1995 we've given
over $275 billion
to farms through the Farm Bill.
Almost 80% of those dollars
went to the 10% of the largest farms.
And most of the money was spent
on a handful of big commodity crops.
Like corn and soybeans.
These are the building
blocks of processed foods.
So it's no wonder
that a quarter pounder
often costs less than a pound
of locally grown broccoli.
And our state tax codes
and our federal tax code
are littered with loopholes
that give big companies
the ability to escape paying taxes
that small businesses have to pay.
This modest office building
in Wilmington Delaware
has only a handful of parking spots.
But it's home to hundreds
of big companies
including Wal-Mart and CVS
who are using this address
as a way to escape paying
state corporate income taxes.
And I hardly need to say
anything about the ways in which

iw: 
והתשובה היא, שבדומה מאד
לחברת "הודו המזרחית" הבריטית,
הם ניצלו את כוח השוק שלהם
ואת השפעתם הפוליטית
כדי להטות את המשחק לטובתם.
מאז 1995 הענקנו
מעל 275 מיליארד דולר לחוות,
בהתאם ל"חוק החוות".
כמעט 80% מכל הדולרים האלה
הלכו ל-10% מהחוות הכי גדולות,
ורוב הכסף הוצא
על קומץ סוגי-תוצרת גדולים,
כמו תירס וסויה.
אלה הם אבני הבניין
של המזונות המעובדים.
כך שלא פלא
שהמבורגר במשקל 100 גרם
עולה לעתים קרובות פחות
מברוקולי בגידול מקומי.
וקוד המיסוי המדינתי והפדרלי שלנו
זרועים בפרצות-חוק
שמקנות לחברות הגדולות
את היכולת לחמוק מתשלום מסים
שהעסקים הקטנים נאלצים לשלם.
בבניין המשרדים הצנוע הזה,
בווילמינגטון שבדלאוור,
יש רק קומץ מפרצי חניה.
אבל זהו ביתן של מאות
חברות גדולות
כולל וול-מארט וסי-וי-אס,
שמשתמשות בכתובת הזאת
כדרך לחמוק מתשלום
מס-הכנסה תאגידי למדינה.
וכמעט איני צריכה לדבר
על הדרכים

iw: 
בהן הממשלה עזרה לבנקים הגדולים
לגדול עוד יותר.
בחיי!
[נאנחת]
לא יודעת מה דעתכם, אבל חשבתי
ש-TED אמורה לעורר השראה.
[צחוק]
[מחיאות כפיים]
סטנלי קובריק תיאר פעם
את סרטו, "הניצוץ",
כסרט אופטימי.
[צחוק]
הוא אמר שכל מה שמבוסס
על ההנחה שיש חיים אחרי המוות
הוא ביסודו סיפור חיובי.
[צחוק]
אני יודעת שאני קצת מגזימה כאן,
אבל אני באמת חושבת
שאנו יכולים להתנחם מעט
בהבנה שאין שום דבר
מחוייב המציאות
במבנה הנוכחי של הכלכלה שלנו.
היא איננה תוצר
של איזו אבולוציה טבעית,
אלא התוצאה ההגיונית
של מערכי מדיניות מסוימים,
ואנשים רבים מתחילים לחשוב
שהכלכלה אמורה לפעול אחרת,
ולעשות מעשה בנוגע לכך.
היינו עדים לשינויים העצומים האלה
במעט השנים האחרונות.
מספר שווקי האיכרים הוכפל ומעלה.
הוספנו יותר מ-1,400 חנויות מכולת
שכונתיות בבעלות מקומית,
נפתחו יותר מ-500
חנויות ספרים עצמאיות חדשות,

Spanish: 
el gobierno ha ayudado a los grandes
bancos a volverse aún mayores.
¡Bueno!
(Suspira)
No sé Uds., pero yo pensaba
que TED servía para inspirar.
(Risas)
(Aplausos)
¿Saben qué? Stanley Kubrick describió
su película "El resplandor"
como una película optimista.
(Risas)
Dijo que todo lo que sugiere
que exista vida tras la muerte
es básicamente una historia positiva.
(Risas)
Sé que me estoy pasando un poco,
pero creo que podemos consolarnos
entendiendo que no hay nada inevitable
en la estructura económica actual.
No se debe a algún tipo
de evolución natural.
Es el resultado lógico
de una serie de políticas.
Y mucha gente ya empieza
a tener otra idea sobre
cómo debe funcionar la economía
y a actuar en consecuencia.
Solo en los últimos años
hemos visto cambios extraordinarios.
El número de mercados de productores
ha aumentado más del doble.
Hemos incorporado más de 
1400 mercados de barrio locales.
Han abierto más de 500
librerías independientes nuevas.

English: 
government has helped
big banks become even bigger.
Boy!
(Sighs)
I don't know about you but I thought
TED was supposed to be inspiring.
(Laughter)
(Applause)
You know Stanley Kubrick once
described his film "The Shining"
as an optimistic movie.
(Laughter)
He said anything that posits
the existence of life after death
is a fundamentally positive story.
(Laughter)
I know that I'm reaching here a bit,
but I think we can take some comfort
in the realization that
there is nothing inevitable
about the current
structure of our economy.
It's not the product of some
kind of natural evolution.
It's the logical outcome
of a set of policies.
And many people are beginning
to have a different idea about
how the economy ought to operate
and to act on that idea.
We've seen these remarkable
shifts in just the last few years.
The number of farmers' markets
has more than doubled.
We've added over 1,400 new locally
owned neighborhood grocery stores.
More than 500 new independent
bookstores have opened.

iw: 
מפעלים שמזמן לא היו פעילים
בניו-יורק ובסן-פרנציסקו
מתמלאים ביצרניות בגדים
ומבשלות בירה בהיקפים קטנים,
ויותר מ-600,000 איש
העבירו את חשבונותיהם
מבנקים גדולים לבנקים מקומיים
ולאיגודי אשראי, רק בשנה שעברה.
אגב כך נוכחנו לדעת
שיש הרבה יתרונות
לכלכלה שנטועה בקהילה.
נוכחנו לדעת שיש סיכוי
גדול בהרבה לנהל שיחה
בשוק איכרים מאשר במרכול ענק.
פי שבעה, למען האמת,
לפי המחקרים,
שמאשרים שבקהילות עם
יותר עסקים בבעלות מקומית
יש רשתות חברתיות חזקות יותר.
ובתורן, אותן רשתות חברתיות
נותנות להן יתרון
כשמדובר בפתרון בעיות וביזמות.
נוכחנו גם לדעת
שעסקים קטנים אינם סתם
גירסה מוקטנת של העסקים הגדולים,
אלא שהם כאילו משתמשים
במערכת הפעלה שונה לגמרי.
זה הומחש לי לפני כמה שנים,
כשראיינתי נשיא של בנק קטן
בדרום-מיניאפוליס,
והוא אמר:
"כשאנו נותנים משכנתא,
איננו מתכננים למכור אותה.

English: 
Long dormant factories
in New York and San Francisco
are filling up with small scale
clothing makers and beer brewers.
And more than 600,000 people
have moved their accounts
from big banks to local banks
and credit unions in the last year alone.
Along the way we've
learned that there's a lot
to recommend an economy
that is rooted in community.
We've learned that we're
far more likely to have a conversation
at the farmer's market
than we are at a big box store.
Seven times more likely
in fact according to researchers,
who confirm that communities
that have a lot of locally owned businesses
do in fact have
stronger social networks.
And those social networks
in turn give them an edge
when it comes to solving
problems and innovating.
And we've learned that
local business isn't just
a smaller version of big business.
It's as though it's running on
an entirely different operating system.
This really came home to me
a few years ago
when I was interviewing
the president of a small bank
in South Minneapolis and he said,
"You know when we make a mortgage loan
we're not planning to sell it.

Spanish: 
Hay fábricas inactivas
en Nueva York y San Francisco
que se están llenando con pequeños
fabricantes de ropa y de cerveza.
Y más de 600 000 personas
han trasladado sus cuentas
de bancos grandes a locales e
instituciones financieras el último año.
En el camino, aprendimos
que hay muchas razones
para favorecer una economía
arraigada en la comunidad.
Que es mucho más probable
mantener una conversación
en el mercado de productores
que en una gran superficie.
De hecho, es siete veces más probable,
según los investigadores
que confirman que las comunidades
con muchos negocios locales
tienen también una estructura
social más fuerte.
Y a cambio, esa estructura social
les da una ventaja
a la hora de resolver problemas e innovar.
Y hemos aprendido que
los negocios locales no son
una versión reducida de los grandes.
Es tan duro como funcionar
en un sistema operativo diferente.
Esto, en realidad, se me ocurrió
hace unos años
al entrevistar al presidente
de un banco pequeño
en el sur de Mineápolis, y me dijo:
"Cuando hacemos un préstamo hipotecario,
no planeamos venderlo.

English: 
We're planning to keep it
on our books for 30 years.
So our success and profitability
depends on the well being
of our borrowers.
When they do well, we do well."
He said,
"You know, foreclosure is almost
as much of a disaster for us
as it is for our borrowers.
And we've learned that
there is a lot to recommend
doing business with people
who really know us."
A few years ago my brother wanted
to buy me a book for Christmas.
He lives in Arizona and there was
no local bookstore where he lived.
So he went to the
website of Longfellow books.
My local bookstore in Portland.
He found the book
and he placed the order.
And he had it shipped to
South Carolina where my father lives
and where I was planning
to spend the holidays.
So here's this order.
It's coming from Arizona.
It's going to South Carolina.
It doesn't have my name on it.
Except my brother has asked
that it be gift wrapped
and that the card say
"Merry Christmas, Stacy".
A few minutes later his phone rings
and the person says,
"This is Stuart at Longfellow books.
I want to thank you for your order.

Spanish: 
Planeamos guardarlo 
en el registro durante 30 años,
así que nuestro éxito y rentabilidad
dependen del bienestar
de los prestatarios.
Si les va bien, a nosotros también".
Y me dijo: "La ejecución hipotecaria
es tan catastrófica para nosotros
como para los prestatarios.
Y hemos aprendido que hay
muchas recomendaciones para
hacer negocios con personas
que realmente nos conocen".
Hace unos años mi hermano quería
comprarme un libro para Navidad.
Vive en Arizona y no había
librerías locales donde vivía.
Así que fue a la página
de libros Longfellow.
Mi librería local en Portland.
Encontró el libro y realizó el pedido.
Y lo había enviado a Carolina del Sur
donde viven mis padres
y donde estaba planeando
pasar las vacaciones.
El pedido viene desde Arizona.
Va a Carolina del Sur.
No tiene escrito mi nombre.
Salvo que mi hermano ha pedido
que sea envuelto
y que en la tarjeta diga:
"Feliz Navidad, Stacy".
Unos minutos más tarde
suena su teléfono y la persona dice:
"Soy Stuart de libros Longfellow.
Quiero agradecerle su pedido.

iw: 
"אנו מתכננים להחזיק בה בספרים
במשך 30 שנה.
"לכן, הצלחתנו ורווחיותנו
"תלויות ברמת החיים
של הלווים מאיתנו.
"אם הם מצליחים -
גם אנו מצליחים."
הוא אמר: "את יודעת,
עיקול הוא כמעט
"אותו אסון עבורנו
כמו עבור הלווים מאיתנו."
נוכחנו גם לדעת
שיש הרבה יתרונות
לניהול עסקים עם אנשים
שבאמת מכירים אותנו.
לפני כמה שנים, אחי רצה
לקנות לי ספר לחג-המולד.
הוא גר באריזונה, ואין שם
חנות ספרים מקומית.
אז הוא נכנס לאתר של
"ספרי לונגפלו",
חנות הספרים המקומית שלי בפורטלנד.
הוא מצא את הספר
והזמין אותו,
ודאג שישלחו אותו לדרום-קרוליינה,
שם גר אבי,
ושם תכננתי לבלות בחגים.
אז ההזמנה הזאת...
הספר מגיע מאריזונה,
הוא נשלח לדרום-קרוליינה.
שמי אינו מופיע בהזמנה,
אבל אחי ביקש
שהוא ייארז כמתנה,
ושבכרטיס הברכה ייכתב:
"חג-מולד שמח, סטייסי."
אחרי כמה דקות צילצל הטלפון שלו,
והקול אמר:
"מדבר סטיוארט מ'ספרי לונגפלו'.
"ברצוני להודות לך על הזמנתך.

Spanish: 
Solo tengo una pregunta sobre ello.
¿Es un libro para Stacy Mitchell?".
Y mi hermano sorprendido dice,
"Sí, lo es. Es mi hermana".
Y Stuart dice:
"Bueno, pensé que debería saber
que ya lo ha leído".
(Risas)
(Aplausos)
Esto es lo que me preocupa.
(Risas)
Estos proyectos tan notables,
difícilmente llegan a ser algo más que
una tendencia interesante 
al margen de la economía,
si la única forma en que podemos averiguar
cómo traer un cambio
es a través de nuestras decisiones
de compra.
Soy como muchas personas.
Invierto mucha energía de
"hacer del mundo un lugar mejor"
pensando cómo puedo ser
un mejor consumidor.
El consumo justo de café,
el papel de baño reciclado,
comprar el iPad en lugar del Kindle
para no estar atada 
a comprar libros de Amazon.

English: 
I just had a question about it.
Is this book for Stacy Mitchell?"
And my brother surprised says,
"Yeah, it is. She's my sister."
And Stuart says,
"Well I thought I should let you know
that she's already read it."
(Laughter)
(Applause)
Here's what worries me.
(Laughter)
As remarkable as these
developments are,
they're unlikely to amount
to anything than
an interesting trend 
on the margins of the economy
if the only way that we can figure out
how to bring about the change
we want to see is through
our buying decisions.
I'm like a lot of people.
I put a lot of my
"making the world a better place" energy
into thinking about how
I can be a better consumer.
You know fair trade coffee,
recycled toilet paper,
I'll get the iPad
instead of the Kindle
so I won't be locked into
buying books from Amazon.

iw: 
"יש לי רק שאלה אחת.
"האם הספר מיועד לסטייסי מיטשל?"
ואחי ענה בהפתעה:
"כן, נכון. היא אחותי."
וסטיוארט אמר:
"חשבתי שכדאי שתדע
שהיא כבר קראה אותו."
[צחוק]
[מחיאות כפיים]
הנה מה שמדאיג אותי.
[צחוק]
ככל שההתפתחויות האלה נפלאות,
לא סביר שהם יסתכמו
אלא במשהו כמו טרנד מעניין
בשולי הכלכלה,
אם הדרך היחידה
שנוכל להעלות בדעתנו
לחולל בה את השינוי
שברצוננו לראות
היא באמצעות החלטות הקניה שלנו.
אני דומה להרבה אנשים.
אני מקדישה הרבה מהאנרגיה שלי,
של "להפוך את העולם
למקום טוב יותר",
לחשיבה כיצד אוכל להיות
צרכנית טובה יותר.
אתם יודעים: קפה בסחר הוגן,
נייר טואלט ממוחזר,
יהיה לי "אייפד" במקום "קינדל",
כדי שלא איתקע עם הצורך
לקנות ספרים מ"אמזון"

English: 
The primary and often exclusive way
we think about our agency
in the world now is as consumers.
But as consumers we're very weak.
We're operating as lone individuals
making a series of small choices.
And the most we can do is pick between
the options that are presented to us.
And it's not that these
choices don't matter, they do
and that's part of why
this way of thinking is so seductive.
But it's not a great strategy
for changing the world.
You know, if you think about it,
what we're hoping is that some day
enough of us will have enough
information about all the issues
and all the choices in the marketplace
and we'll have access
to all the right alternatives.
And that all or most of us will be able
to make the right decisions
all or most of the time.
And while we're trying to line up
these millions of small decisions
in the right direction,
we are swimming upstream
against a powerful down
current of public policies
that are taking our economy
in exactly the opposite direction.
What we really need to do
is change the underlying structures
that create the choices
in the first place.
And we can't do that through

iw: 
הדרך העיקרית, ולעתים היחידה
שבה אנו רואים את כוחנו
בעוולם הנוכחי, היא כצרכנים.
אך כצרכנים, אנו חלשים מאד.
אנו פועלים כאנשים נפרדים
שמקבלים סדרת החלטות קטנות,
והמירב שנוכל לעשות
הוא לבחור בין
האפשרויות שמוצגות בפנינו.
לא שהאפשרויות אינן חשובות.
הן חשובות,
וזו אחת הסיבות שדרך החשיבה הזו
כה מפתה.
אבל זו אינה איסטרטגיה מוצלחת
לשינוי העולם.
אם תחשבו על זה,
מה שאנו מקווים לו הוא
שיום אחד
למספיק מאיתנו יהיה מספיק מידע
בכל הנושאים
ובכל אפשרויות הבחירה
שיש בשוק
ושתהיה לנו גישה
לכל החלופות הנכונות,
ושכולנו או מרביתנו
נוכל לקבל
את ההחלטות הנכונות
כל הזמן, או רוב הזמן.
ובעודנו משתדלים לארגן את כל
מיליוני ההחלטות הקטנות האלה
בכיוון הנכון,
אנו שוחים במעלה הזרם,
נגד זרם רב-עוצמה
של מדיניות ציבורית
שמובילה את הכלכלה שלנו
בדיוק בכיוון ההפוך.
מה שבעצם עלינו לעשות הוא
להחליף את מבני היסוד
שיוצרים מלכתחילה את הברירות,
ואיננו יכולים לעשות זאת

Spanish: 
A menudo, la principal y exclusiva forma
en que pensamos sobre nuestro papel
en el mundo es como consumidores.
Pero como consumidores somos muy débiles.
Actuamos individualmente al tomar
una serie de pequeñas decisiones.
Lo mejor que hacemos es elegir entre
las opciones que se nos presentan.
Estas decisiones importan,
y son parte de por qué
esta forma de pensar es tan atractiva.
Pero no es una buena estrategia
para cambiar el mundo.
Saben, si piensan sobre ello,
lo que esperamos es que algún día
tengamos mucha información
sobre todos los problemas,
todas las decisiones en el mercado,
y acceso a todas
las alternativas adecuadas.
Y que todos o la mayoría sea capaz
de tomar buenas decisiones
siempre o casi siempre.
Y mientras intentamos alinear
millones de pequeñas decisiones
en la buena dirección, nadamos
contra una poderosa corriente
de políticas públicas
que lleva nuestra economía
precisamente en la dirección contraria.
El verdadero objetivo es
cambiar las estructuras básicas
que crean las decisiones en primer lugar.
Y no podemos hacer eso a través

English: 
the sum of our individual
actions in the market place.
We can only do that by
acting collectively as citizens.
You know, throughout our
history we have been called upon
at various times to arrest
control of our livelihoods
and our democracy
from would-be monopolists.
The British East India Company,
the trusts of the early 20th century.
This is one of those moments.
It's not hard to imagine
what we would campaign for.
We could begin by turning
the Farm Bill on its head.
Instead of giving the most
money to the biggest farmers
feeding the fast food pipeline,
why not give the most money
to local farms feeding their neighbors?
We should rethink how we
do planning and transportation.
You know for decades we have been
just pouring public resources
into creating the kinds of landscapes
that are perfect habitat for national chains.
Meanwhile our village centers
and our downtowns,
we're just pulling the rug
out from under them.
The places where local businesses
are most likely to succeed.

iw: 
בעזרת סכום כל
פעולותינו הנפרדות בשוק.
אנו יכולים להצליח בכך רק
ע"י פעולה משותפת, כאזרחים.
לכל אורך ההיסטוריה שלנו
נקראנו להתגייס
בזמן זה או אחר כדי למנוע
השתלטות על הפרנסה
ועל הדמוקרטיה שלנו
מצד מונופולים עתידיים.
חברת "הודו המזרחית" הבריטית,
האמנות של תחילת המאה ה-20,
זהו אחד הרגעים האלה.
לא קשה לדמיין
למען מה נפגין.
אנו יכולים להתחיל בהפיכת
"חוק החוות" על ראשו.
במקום לתת את רוב הכסף
לחוואים הגדולים ביותר,
ולהזין בכך את
שרשרת המזון המהיר,
מדוע לא לתת את רוב הכסף
למשקים מקומיים שמאכילים את שכניהם?
עלינו לחשוב מחדש
על התכנון וההובלה.
הרי במשך עשרות שנים
זרקנו פשוט את כספי הציבור
על יצירת נופים שהם
בית הגידול המושלם לרשתות לאומיות,
ובכך משכנו את השטיח מתחת
למרכזי הכפרים והערים שלנו,
המקומות שבהם יש לעסקים המקומיים
הסיכוי הגדול ביותר להצליח.

Spanish: 
de la suma de nuestras acciones
individuales en el mercado.
Solo podemos hacerlo actuando
colectivamente como ciudadanos.
Saben, a lo largo de la historia
hemos sido llamados
en diferentes momentos para frenar
el control de nuestros sustentos
y nuestra democracia
de lo que serían monopolistas.
La Compañía Británica,
los fideicomisos a comienzos del siglo XX.
Este es uno de esos momentos.
No es difícil imaginar
para qué haríamos campaña.
Podríamos empezar dándole la vuelta
a la Ley Agraria.
En vez de dar más dinero
a los grandes productores
alimentando el flujo de comida rápida,
¿por qué no dar más dinero a productores
locales alimentando sus vecinos?
Deberíamos reconsiderar
cómo planificamos y transportamos.
Durante décadas hemos estado empleando
los recursos públicos
creando todo tipo de panoramas que son
el hábitat ideal para cadenas nacionales.
Mientras tanto, a nuestros centros
de los pueblos
les dejamos sin apoyo.
Los lugares donde los negocios locales
son más probables de tener éxito.

Spanish: 
No es coincidencia que Vermont,
con unas de las legislaciones
antiexpansión más poderosas del país,
también tenga más negocios pequeños
per cápita que cualquier otro estado.
Y no es difícil imaginar
tener un sistema bancario
que apoye la economía real.
Porque tuvimos ese sistema
por más de medio siglo.
Desde leyes que desde los años treinta
hasta los años noventa
impidieron a los bancos
especular en Wall Street.
Y también limitaron su poder de expandirse
más allá de las fronteras estatales.
Así que tenían que centrarse
en sus regiones de origen.
Hay proyectos de ley
en el congreso que empezarían
a restablecer algo de esa estructura.
Y deberíamos acabar con todas esas lagunas
que dan a los grandes negocios
una ventaja al pagar impuestos.
Imagínense si tomásemos
un poco de los ahorros
y lo redirigiéramos a las nuevas
iniciativas para que desarrollen
una nueva generación de negocios locales.
Podríamos seguir el ejemplo
de un programa de Pensilvania
que en los últimos años ha sembrado
más de cien supermercados locales

English: 
You know it's no coincidence that Vermont,
which has some of the strongest
anti-sprawl legislation in the country,
also has more small businesses
per capita than any other state.
And it's not hard to imagine
having a banking system
that supported the real economy.
Because we had that system
in place for more than half a century.
From laws that were in place
from the 1930's until the 1990's
prevented banks
from speculating on Wall Street.
And they also limited their ability
to expand beyond state lines.
So they had to stay focused
on their home regions.
There are bills in congress
right now that would begin
to reinstate some of that framework.
And we should close all those
loopholes that give big businesses
an advantage when paying their taxes.
Just image if we took
a small amount of the savings
and redirected it to
new initiatives to grow
a whole new generation
of local businesses.
We could take a page
from a great Pennsylvania program
that in the last few years
has seeded over 100 locally owned

iw: 
אין זה מקרה שבוורמונט,
שיש בה חקיקה מהחזקות בארץ
נגד התפשטות רשתות,
יש גם הכי הרבה עסקים לנפש
מאשר בכל מדינה אחרת.
ולא קשה לדמיין מערכת בנקאות
שתומכת בכלכלה האמיתית,
משום שאכן היתה לנו מערכת כזו
במשך יותר מחצי מאה,
עם חוקים, שמשנות ה-30
ועד שנות ה-90
מנעו מהבנקים לספסר בוול סטריט,
וגם הגבילו את יכולתם
להתפשט מעבר לגבולות המדינה,
ולכן היה עליהם להישאר ממוקדים
באזורי הבית שלהם.
בימים אלה מוגשות בבית הנבחרים
הצעות חוק שעשויות להתחיל
בשיקום חלק מאותה מסגרת.
ועלינו גם לסגור את כל הפרצות
החוקיות שמקנות לעסקים הגדולים
יתרון בתשלום מסים.
תארו לעצמכם, אילו לקחנו
כמות קטנה מכל החסכונות האלה
ותיעלנו אותם ליוזמות צמיחה חדשות
של דור חדש לגמרי
של עסקים מקומיים.
היינו יכולים לקחת עמוד אחד
מתכנית נהדרת בפנסילבניה,
שבשנים האחרונות הקימה
מעל 100 חנויות מכולת

English: 
and cooperatively owned grocery
stores in low-income neighborhoods.
And I think we also need to pull
antitrust out of its 30-year hiatus.
I think there is some important questions
that we really need to be asking like:
Is it in our best interest
that one company
controls more than
a third of e-commerce?
Does my local dairy
farmer deserve to have
more than one choice about
where to sell her milk?
So the answers are there and
the public support is largely there.
The question that I think
we have to grapple with is
how do we begin to see our
trips to the farmers' market
and to the local bookstore,
not as the answer but as a first step.
How do we transform
this remarkable consumer
trend into something more?
How do we make it
a political movement?
Thank you.
(Applause) (Cheers)

iw: 
מקומיות וקואופרטיביות בשכונות מצוקה.
ולדעתי עלינו גם לחדש
את חוק ההגבלים העסקיים
אחרי הפסקה בת 30 שנה.
לדעתי יש כמה שאלות חשובות
שעלינו לשאול את עצמנו, כמו:
האם זה באמת לטובתנו
שחברה יחידה
תשלוט ביותר משליש
של המסחר האלקטרוני?
האם לחוואית החלב המקומית שלי
מגיע לקבל
יותר מברירה אחת
היכן למכור את החלב שלה?
אז התשובות ברורות
והתמיכה הציבורית ברובה קיימת.
השאלה שלדעתי עלינו
להתמודד עימה היא,
איך נתחיל לראות בעיני רוחנו
את מסעותינו לשוק האיכרים
ולחנות הספרים המקומית,
לא כתגובה, אלא כצעד ראשון.
איך נשנה
את המגמה הצרכנית הנהדרת זאת
למשהו גדול יותר?
איך נהפוך אותה
לתנועה פוליטית?
תודה לכם.
[מחיאות כפיים ותרועות]

Spanish: 
y de propiedad cooperativa
en barrios de bajos ingresos.
Y pienso que también necesitamos sacar a
los antimonopolios de su pausa de 30 años.
Pienso que hay cuestiones importantes
que necesitamos preguntarnos como:
¿Nos beneficia que una compañía
controle más de un tercio del e-commerce?
¿Merece mi productor lechero local tener
más de una opción donde vender su leche?
Así que las respuestas están ahí y
el apoyo público está en gran parte ahí.
El problema con el que tenemos
que lidiar es
ver nuestros viajes
al mercado de productores
y a la librería local,
no como la respuesta
sino como el primer paso.
¿Cómo transformamos
esta notable tendencia
de consumo en algo más?
¿Cómo la hacemos un movimiento político?
Gracias.
(Aplausos) (Vítores)
