
English: 
- [Voiceover] Let's give
ourselves a reminder
of how important Gregor Mendel's work was
in 1866, that he published in 1866.
And it's important to
realize it wasn't like
immediately in 1866 or 1867
the whole world changed,
and everyone said, "Oh, Gregor
Mendel figured it all out."
Like a lot of times in
science the big discoveries,
the ones that really
change people's thinkings,
aren't really taken
that seriously at first.
And actually, Mendel's work,
a lot of people either
didn't take it seriously
or kind of ignored it in 1866.
And it wasn't until the
early 1900's that people
rediscovered his work and realized,
"Wait. Wait. There is something
very, very powerful here,
"and we might be able
to connect it to things
"that we are actually
observing inside of cells."
But let's just remind
ourselves about Mendel's work.
So, for most of human history,
we've recognized probably that, okay.
It looks like animals,
or not just animals,
any type of living creature
seems to pass on traits
to their offspring.

Bulgarian: 
Нека си припомним
колко значим е трудът на Грегор Мендел,
който той публикува през 1866.
Важно е да се осъзнае, че не е станало така, че
светът да се промени изведнъж през 1866 или 1867
и всички са казали: "О, Грегор Мендел е
разбрал всичко!"
Както често се случва в науката, големите открития,
тези, които наистина променят начина
на мислене на хората -
в началото не са приемани сериозно.
И всъщност много хора не са се
отнасяли сериозно с труда на Мендел
или не са му обръщали внимание през 1866.
И едва в началото на първото
десетилетие на XX век
хората започват да преоткриват
работата му и осъзнават:
"Чакай! Чакай! Тук има нещо много силно,
и може би ще успеем да го свържем с неща,
които наблюдаваме в клетките."
Но нека да си припомним труда на Мендел.
През по-голямата част на човешката история
вероятно сме разпознавали
факта, че животните - и дори не само те,
а всички живи същества,
предават черти на своето потомство.

iw: 
בואו נתת
לעצמנו תזכורת
לכמה עבודתו של גרגור מנדל הייתה חשובה
ב 1866, שהוא פרסם בשנת 1866.
וזה חשוב
להבין שזה לא היה
כאילו מיד ב 1866 או 1867
העולם כולו השתנה,
וכולם אמרו, "אה, גרגור
מנדל הבין את הכול."
כמו הרבה פעמים
במדע התגליות הגדולות,
אלו שבאמת
משנות את צורת המחשבה של אנשים,
לא באמת נלקחות ברצינות בהתחלה.
ולמעשה, עבודתו של מנדל,
הרבה אנשים
לא לקחו אותה ברצינות
או סוג של התעלמו ממנה בשנת 1866.
וזה לא היה עד תחילת
המאה ה 19 שאנשים
גילו מחדש את עבודתו והבינו,
"חכו. חכו. יש משהו
מאוד, מאוד חזק כאן,
"ואנחנו יוכלים
 לחבר את זה לדברים
"זה שאנחנו בעצם
מתבוננים פנימה לתאים."
אבל בואו רק נזכיר לעצמנו את עבודתו של מנדל.
אז, במשך רוב ההיסטוריה האנושית,
זיהינו כנראה את זה, בסדר.
זה נראה כאילו חיות,
או לא רק חיות,
כל סוג כלשהו של יצור חי
נראה שהוא מעביר את תכונותיו
לצאצאיו.

English: 
I could look at you and I'd say,
"Oh, you know, your hair
is kind of like your dad's,
"and your eyes are kind
of like your mom's."
Maybe your nose looks
like something in between.
You walk a little bit like your uncle.
So, we've always recognized
that we pass on traits
to our offspring,
but we didn't really
have a rigorous way of
thinking about it.
And we definitely didn't have
a way to make predictions
that were testable based on those traits,
and that's what Mendel gave us.
He said, "Well, look. I'm observing,"
and he did this with pea plants,
"I observed these heritable factors,
"and there might be heritable factors on,
"let's say, height."
If we're talking about plant,
it would be the height of a plant.
There might be heritable
factors on, let's say,
flower color.
So, flower color.
And he recognized that there
were different versions
of those factors,
and, so, a given plant might have
one of the tall versions.

Bulgarian: 
Мога да те погледна и да кажа:
"О, твоята коса прилича на тази на баща ти,
а очите ти са като на майка ти.
Може би носът ти изглежда нещо по средата.
Ходиш подобно на чичо си."
Така че винаги сме съзнавали,
че предаваме черти на потомците си,
но не сме имали обстоен начин
да мислим за това.
И определено не сме имали метод за правене на
доказуеми прогнози,
базирани на тези белези,
а това всъщност ни дава Мендел.
Той казва: "Виж, аз наблюдавам."
И прави това с грахови растения.
"Наблюдавах тези наследствени фактори."
И може да има наследствени фактори,
например за височината.
Ако говорим за растения,
ще бъде височина на растението.
Може да има наследствен фактор,
да кажем за обагрянето на цвета на растението.
И така - цвят на растението.
И той разпознава, че има различни варианти
на тези фактори.
Така че дадено растение може да има
един от високите варианти.

iw: 
יכולתי להסתכל עליך ולומר,
"אה, אתה יודע, השיער שלך
סוג של נראה דומה לזה של אבא שלך,
"והעיניים שלך דומות
לאלו של אמא שלך."
אולי האף שלך נראה
כמו משהו באמצע.
אתה הולך קצת כמו הדוד שלך.
אז, אנחנו תמיד מזהים את זה
שאנחנו ומעבירים את תכונות
לצאצאים שלנו,
אבל לא באמת
יש לנו דרך מדויקת
לחושב על זה.
ובהחלט אין לנו דרך לחזות
שאנחנו יכולים לבדוק בהתבסס על התכונות האלו,
וזה מה שמנדל נתן לנו.
לדבריו, "ובכן, תראה. אני צופה,"
והוא עשה את זה עם צמחי אפונה,
"צפיתי בגורמים תורשתיים האלה,
"ייתכן שיש גורמים תורשתיים על,
"נניח, גובה."
אם אנחנו מדברים על צמח,
זה יהיה הגובה של צמח.
אולי יש גורמים תורשתים
 על, נניח,
צבע הפרח.
אז, צבע הפרח.
והוא זיהה שהיו גרסאות שונות
של הגורמים האלה,
ולכן , לצמח נתון שאולי היה
שהיה מהורסיות הגבוהות.

iw: 
אז, הם עלולים להיות גם בורסיות גבוהות בגורם הגובה,
והם עשויים להיות גרסה נמוכה.
או שאולי יהיה להם שני גבוהים,
או שאולי יהיו להם שני נמוכים.
או שאולי יהיה להם גורם אדום,
ויש להם גורם ורוד.
או שהם יכולים להיות שני אדומים, שני אדומים.
זה היה נראה ככה.
או שני ורודים שייראו ככה,
אבל ההבנה החשובה הייתה
שהיו את הגרסאות האלה של גורמים.
היום, אנחנו מכנים את הגורמים הללו, אנחנו אומרים,
"היי, יש גן לגובה."
אם יש אחד.
או שקיים גן לצבע של הפרחים,
והוריאציות האלו של הגנים, היום,
אנו קוראים להם אללים.
אז, היינו אומרים, "היי,
יש לך את הווריאציה.
"יש לך עותק אחד של האלל הגבוה
"ואחד עותק של הנמוך."
תן לי רק לכתוב את זה ככה.
תן לי רק לומר אלו
כולם אללים כאן.
אז, יש לך אחד גבוה
אלל, ואלל אחד נמוך.
ומה שמנדל עשה הוא להבין,
"ובכן, נראה. הדברים האלה,"
הוא לא ידע איך,

Bulgarian: 
Могат да имат висок вариант за фактора височина
и същевременно нисък вариант.
Или могат да имат два високи варианта,
или пък два ниски.
Или могат да имат червен фактор
и розов фактор.
Или да имат два червени.
Би изглеждало ето така.
Или два розови, които изглеждат ето така.
Но важното схващане било това, че
съществуват тези варианти на факторите.
Днес наричаме тези фактори гени. Казваме:
"Има ген за височина."
Ако има такъв.
Или че има ген за цветовете на растенията.
А тези варианти на гените
днес наричаме алели.
И така, казваме, "Ти имаш тази вариация.
Имаш едно копие от високия алел
и едно копие от ниския алел."
Нека го напиша по този начин.
Всичко това са алели ето тук.
Имаш един висок алел и един нисък алел.
И това, което прави Мендел -
 въпреки че не е бил
наясно точно как се случва, - е да осъзнае, че:
"Тези неща са

English: 
So, they might have a tall
version for the height factor,
and they might have a short version.
Or they might have two talls,
or they might have two shorts.
Or they might have a red factor,
and they have a pink factor.
Or they could have two reds, two reds.
It would look like that.
Or two pinks would look like that,
but the important realization was that
there were these versions of the factors.
Today, we call these factors, we say,
"Hey, there's a gene for height."
If there is one.
Or that there is a gene for flower colors,
and those variations of the genes, today,
we call these alleles.
So, we'd say, "Hey,
you have the variation.
"You have one copy of the tall allele
"and one copy of the short."
Let me just write it this way.
Let me just say these are
all alleles right here.
So, you have one tall
allele, one short allele.
And what Mendel did is he realized,
"Well, look. These things are,"
he didn't know how,

Bulgarian: 
това, което се предава от
от родителя към потомството."
И започнал да описва как се предават.
Наблюдавал е как, ако имаш две от тези,
те са склонни да се разпадат,
когато преминават в следващо поколение.
И какво имаме предвид под разпадане -
или можем да кажем - под
закон за разпадането?
Закон за разпадането.
Aко това беше грахово растение
и това са вариантите, които имам,
към следващото поколение мога да предам A -
главно A, високия вариант.
Или мога да предам a.
Мога да предам високия.
Или мога да предам червения вариант
на фактора за оцветяване.
Или мога да предам
розовия.
Също така той разбрал, че дали

English: 
"but these things are the
things that get passed on
"from a parent to their offspring."
And he started to describe
about how they got passed on.
He observed that, even
if you have two of these,
that they tend to segregate when you go
to the next generation,
and what do we mean by segregation,
or I guess we can say
the law of segregation?
Law of segregation.
Well, that means if this
was, if I'm a pea plant
and these are the version that I have,
to my offspring I might pass on
an A, a capital A, the tall one,
or I could pass on the lowercase A.
I might pass on the tall,
or I might pass on the red version
of the flower color factor,
or I might pass on
the pink one.
And he also realized that whether or not

iw: 
"אבל הדברים האלה הם
דברים שמועברים
"מההורה לצאצאים שלו."
והוא התחיל לתאר
איך הם הועברו.
הוא ציין ש, אפילו
אם יש לך שניים מאלה,
שהם נוטים להיפרד כשאתה הולך
לדור הבא,
ומה אנו מתכוונים בהפרדה,
או אני מניח שאנחנו יכולים לומר
חוק ההפרדה?
חוק ההפרדה.
ובכן, זה אומר שאם זה
היה צמח אפונה פימה
ואלה הגרסאות שיש לי,
לצאצאים שלי עשוי להעביר
את A, A גדולה, הגבוה,
או שאני יכול לעביר את ה a הקטנה
אני עשויי להעביר את הגבוה,
או שאני יכול לעבור על הגרסה האדומה
של גורם הצבע של הפרח,
או שאני יכול לעביר
את הוורוד.
והוא גם הבין שאם או לא

Bulgarian: 
ще предам А или а (главно или малко А)
не зависи от предаването
на B или b.
Следователно, те се комбинират независимо.
Как се комбинира този не зависи от това
как се комбинира този.
И така независимо комбиниране.
Независимо.
Независимо комбиниране.
Комбиниране.
Закон.
Закон за независимото комбиниране.
Освен това той наблюдавал, че
някои от тези варанти доминират
над другите.
Ако един потомък има висок вариант
и нисък вариант, ако
високият е доминантен,
наблюдаванят белег отново ще изглежда висок,
и единственият случай, при който ще
изглежда нисък, е,
ако има два варианта на ниския.
И това той описал като
закон за доминирането.
Закон за доминирането.
И ако всичко това е съвсем
ново за теб,
те насърчавам да изгледаш видеата за
генетиката на Мендел в Кан Академията.
Но това е само за да оцениш
исторически неговата роля.

English: 
I pass on the capital
A or the lowercase A,
it's independent of whether I pass on
the capital B or the lowercase B.
So, they independently assort.
How this one assorts is independent of
how this one assorts.
So, independent assortment.
Independent.
Independent Assortment.
Assortment.
Law.
Law of independent assortment.
And he also observed that
some of these versions
dominate the other one.
So, if an offspring has a tall version
and a short one, if the
tall one is dominant,
the observed trait will still look tall,
and the only way they'd look short is
if they have two versions
of the short one.
And, so, that one he described as his
law of dominance.
Law of dominance.
And if all of this is
completely new to you,
I encourage you to watch the videos on
Mendelian genetics on Khan Academy,
but this is just gonna appreciate
a little bit of a historical appreciation.

iw: 
אני אעביר את A גדולה או את
a קטנה,
זה תלוי במה אני אעביר
ה- B גדולה או b קטנה
אז, מסווגים באופן עצמאי.
איך שזה מסווג הוא באופן עצמאי
מאיך שזה מסווג.
אז,  סיווג עצמאי.
עצמאי.
סיווג עצמאי.
מבחר.
חוֹק.
חוק הסיווג העצמאי.
והוא גם ראה
שכמה גרסאות הן דומיננטיות
מאחרות.
אז, אם לצאצא יש גרסה גבוהה
ואחת קצרה, אם
הגבוה הוא הדומיננטי,
התכונה שתצפה עדיין תיראה גבוהה,
והדרך היחידה שבהם הם יראו קצרים
היא אם יש להם את שתי הגרסאות
של הקצר.
ולכן, אז,זה מתואר
כחוק הדומיננטיות שלו.
חוק הדומיננטיות.
ואם כל זה 
לגמרי חדש לך,
אני ממליץ לך לצפות בסרטונים על
הגנטיקה של מנדל בקהאן אקדמי ,
אבל את זה הולכים להעריך רק
קצת הערכה היסטורית.

iw: 
אבל עניין גדול כמו עבודתו של מנדל,
זה גם חשוב
להבין מה הוא לא יודע.
לא היה לו מושג איך זה
בעצם קורה
ברמה המולקולרית
או ברמה התאית,
וזה לא היה עד לפני המאה 1900 המוקדמת
שאנשים התחילו לקבל
תאוריות חזקות על איך זה קרה.
וגם, אז, בשנת 1902 ו 1903.
אז, 1902-1903 שני האדונים האלו
התחילו להתקרב באופן עצמאי
לתיאורית כרומוזום הירושה,
והיא נקראת בוברי-סאטון
תאוריית כרומוזום הירושה,
כי בערך באותו זמן,
הם התחילו להבין
שאולי הכרומוזומים היו בפועל
המנגנון מולקולרי,
המנגנון התאי,
על ידי איזה מהם גורמים מסווגים ומסווגים עצמאית.
ולכן, תן לי לרשום את זה.
זוהי בוברי-סאטון,
זה מכונה לעתים
סאטון-בוברי.

English: 
But as big of a deal as Mendel's work was,
it's also important to
realize what he didn't know.
He had no idea of how this
was actually happening
at a molecular level
or at a cellular level,
and it wasn't until the early 1900's
that people started to have
fairly robust theories
of how this happens.
And, so, in 1902 and 1903.
So, 1902-1903 these two gentlemen
independently start coming up with the
chromosome theory of inheritance,
and it's called the Boveri-Sutton
Chromosome Theory of Inheritance,
because right around the same time,
they both started to realize
that maybe chromosomes were the actual
molecular mechanism,
the cellular mechanism,
by which these factors segregate
and independently assort.
And, so, let me write this down.
This is the Boveri-Sutton,
it's sometimes called the
Sutton-Boveri.

Bulgarian: 
Колкото и голяма работа да е бил трудът на Мендел,
също така важно е да се осъзнае какво той не е знаел.
Не е имал никаква идея как
всъщност се е случвало всичко това
на молекулярно ниво или на клетъчно ниво.
И едва в първите години на XX век
хората започнали да имат
относително ясни теории
за това как се случва.
И така, през 1902 и 1903,
1902-1903, тези двама господа
независимо един от друг започнали
да достигат до
хромозомната теория на наследствеността.
И е наречена хромозомна теория на
наследствеността на Бовери-Сътън,
защото по едно и също време,
и двамата започнали да осъзнават,
че вероятно хромозомите са истинските
молекулярни механизми,
клетъчните механизми,
чрез които тези фактори се разпадат и
комбинират независимо един от друг.
Нека го запиша.
Това е хромозомна теория на
Бовери-Сътън. Понякога наричана

English: 
Boveri-Sutton Chromosome Theory.
Chromosome Theory.
And even though they're starting to say,
"Maybe chromosomes have
something to do with it."
They still don't know
exactly what is inside
the chromosome that are allowing somehow
this information to be encoded,
and we'll get to that.
And we will get to that in a little bit,
but let me just underline this.
Boveri-Sutton Chromosome Theory.
And, so, what was their key insight?
Well, they started to
look inside of cells,
meiosis was observed actually after
Mendel published his laws of inheritance,
and then chromosomes,
or how chromosomes behave in meiosis,
was discovered after that.
And then these guys, they
independently studied
different organisms.
Walter Sutton, he studied grasshoppers.
Theodor Boveri, he studied sea urchins,
but they looked at meiosis,
and they looked at the reproduction
and the fertilization
during these processes.

Bulgarian: 
Сътън-Бовери.
Хромозомна теория.
И въпреки че те започнали да си казват:
"Може би хромозомите имат
нещо общо с това",
те все още не знаели какво точно
има в хромозомите, което позволява
тази информация някак си да се кодира.
Ще стигнем до това
след малко.
Но нека подчертая това.
Хромозомна теория на Бовери-Сътън.
И така, какво е тяхното ключово прозрение?
Те започнали да разглеждат
клетките отвътре.
Мейоза е наблюдавана всъщност след
публикуването на законите за
наследствеността на Мендел.
И после хромозомите -
или как хромозомите се държат по време на мейоза -
са открити след това.
И тогава тези двамата,
независимо един от друг,
изучавали различни организми.
Уолтър Сътън изучавал скакалци.
Теодор Бовери изучавал морски таралежи.
Но и двамата наблюдавали мейоза,
както и размножаване, и оплождане
по време на тези процеси.

iw: 
תיאוריית הכרומוזום בוברי-סאטון.
תאוריית הכרומוזום.
ולמרות שהם כבר התחילו לומר,
"אולי לכרומוזומים יש
קשר לזה."
הם עדיין לא ידעו
בדיוק מה יש בפנים
הכרומוזום שמאפשר איכשהו
למידע הזה להיות מקודד,
ואנחנו נגיע לזה.
ואנחנו נגיע לזה עוד מעט,
אבל תן לי רק להדגיש את זה.
תיאורית הכרומוזום בוברי-סאטון.
וגם, אז, מה הייתה התובנה המרכזית שלהם?
ובכן, הם התחילו להסתכל לתוך תאים,
המיוזה נצפתה בפועל לאחר
שמנדל פרסם את חוקי התורשה שלו,
ואז כרומוזומים,
או איך הכרומוזומים מתנהגים במיוזה,
התגלו אחרי זה.
ואז החבר'ה האלה, הם
עצמאית למדו
על אורגניזמים שונים.
וולטר סאטון, למד חגבים.
ותיאודור בוברי, למד קיפודי ים,
אבל הם הסתכלו במיוזה,
והם הביטו ברבייה
וההפריה במהלך התהליכים האלה.

English: 
And they saw that the chromosomes
seemed to do things that were very similar
to these laws of segregation,
laws of independent assortment,
laws of dominance.
And actually, the law of dominance
we'll talk more about in future videos.
But he saw that, let's say
that you had a organism here,
and in this particular organism,
I just did it for simplification,
it has two pairs of
homologous chromosomes.
So, what does homologous
chromosomes means?
Well, these two are different chromosomes,
but they seem to be very similar.
It seems like they're
kind of the same length,
same size, same shape.
So, that's one pair of
homologous chromosomes.
That's another pair of
homologous chromosomes.
So, notice. Homologous chromosomes,
two things that are kind
of looking the same,
but maybe they're a little bit different.
We're not sure.
Well, maybe, this is
what fits what's going on
right over here with these factors.
Maybe, just maybe, one
of these chromosomes

Bulgarian: 
И видели, че изглежда, че хромозомите
правели неща, много близки
до тези закони за разпадането,
независимото комбиниране и
доминирането.
И всъщност ще говорим за закона за доминирането
в бъдещи видеа.
Но той видял следното. Нека кажем, че 
тук имаш някакъв организъм.
И в този определен организъм,
(направил съм го опростено)
има две двойки хомоложни хромозоми.
А какво значи хомоложни хромозоми?
Тези двете са различни хромозоми,
но изглеждат много близки.
Изглежда, че имат еднаква дължина,
еднакъв размер, еднаква форма.
Това е една двойка хомоложни хромозоми.
Това е друга двойка хомоложни хромозоми.
Така че, забележи. Хомоложни хромозоми,
две неща, които изглеждат еднакво,
но може би са малко различни.
Не сме сигурни.
Може би това съответства на
това, което се случва ето тук
с тези фактори.
Може би, само може би, една от тези
хромозоми

iw: 
והם ראו שנראה שהכרומוזומים
האלו עושים דברים מאוד דומים
לחוקי ההפרדה,
חוקים של סיווג עצמי,
חוקים של דומיננטיות.
ולמעשה, החוק של דומיננטיות
נדבר עליו יותר בסרטונים עתידיים.
אבל הוא הבין, נניח
שהיה לך אורגניזם כאן,
ובאורגניזם הספציפי הזה,
עשיתי את זה סתם בשביל לפשט,
יש לו שני זוגות
של כרומוזומים הומולוגיים.
אז, מה אומר המושג
כרומוזומים הומולוגיים?
ובכן, שני אלה הם כרומוזומים שונים,
אבל הם נראים דומים מאוד.
נראה כאילו הם
סוג של באותו אורך,
גודל זהה, באותה צורה.
אז, זה זוג של
כרומוזומים הומולוגיים.
זה עוד זוג
של כרומוזומים הומולוגיים.
אז, שים לב. כרומוזומים הומולוגיים,
שני דברים שהם סוג
של נראים זהים,
אבל אולי הם קצת שונים.
אנחנו לא בטוחים.
ובכן, אולי, זה
מה שמתאים למה שקורה
כאן עם הגורמים האלה.
אולי, רק אולי, לאחד
הכרומוזומים הללו

English: 
somehow has on it some place
what encodes for the capital A.
Capital A.
And maybe, the other
chromosome in a similar part
of the chromosome.
In a similar part of the chromosome,
has what encodes a similar
part of a chromosome,
has what encodes for a lower case A.
Now, this is starting to make sense
because they would be
homologous chromosomes
similar the chromosomes
look like they code
for the same thing,
for the same factors, for the same genes,
but there might be some variation
between these chromosomes.
And these guys weren't
able to somehow sequence
the chromosomes.
So, they didn't know.
They didn't even know that
the DNA was what was important
in the chromosomes,
but they said, "Well, looks
like these two things,
"if we look through
the process of meiosis,
"it seems like they
segregate from each other."
For example, this capital
A one, it will replicate.
So, you have capital A, and
then this is the lowercase A one
right over here.
You might have some cross over,

Bulgarian: 
някак си има в себе си някакво място,
което закодира главното A.
Главното A.
И може би в другата хромозома,
на сходно място
от хромозомата,
има нещо, което
закодира малко a.
Нещата започват да придобиват смисъл,
защото те ще са хомоложни хромозоми.
Сходни хромозоми. Изглежда, че
закодират
едно и също нещо,
едни и същи фактори, едни и същи гени.
Но е възможно да има вариации
между тези хромозоми.
И тези двамата не са успели да
открият последователностите в хромозомите.
Не са знаели дори, че ДНК е важният
елемент в хромозомите,
но са казали: "Изглежда, че тези
две неща,
ако ги разгледаме през процеса мейоза,
изглежда, че се разделят едно от друго.
Нaпример, това главно A,
то ще се копира.
И така имаш главно A, а това е
малко a ето точно тук.
Можеш да имаш малко кросинговър,

iw: 
יש איכשהו באיזה מקום
את מה שמקודד ל A גדולה
ה A גדולה
ואולי, 
הכרומוזום השני בחלק דומה
של הכרומוזום.
בחלק דומה של הכרומוזום,
יש את מה שמקודד חלק דומה לכרומוזום,
יש את מה שמקודד עבור a קטנה
עכשיו, זה מתחיל להיראות הגיוני
כי הם יהיו
כרומוזומים הומולוגיים
כרומוזומים דומים
נראים כאילו הם מקודדים
את אותו הדבר,
עבור אותם גורמים, עבור אותם גנים,
אבל ייתכן שיש איזו וריאציה
בין הכרומוזומים הללו.
והבחורים האלה לא היו
מסוגל איכשהו להמשיך
הכרומוזומים.
אז, הם לא ידעו.
הם אפילו לא יודעו
שהדנ"א היה מה שחשוב
בכרומוזומים,
אבל הם אמרו, "ובכן, נראה
כאילו שני הדברים האלה,
"אם נסתכל דרך
תהליך המיוזה,
"זה נראה כאילו הם
מופרדים אחד מהשני."
לדוגמה, A גדולה אחד ,ישוכפל.
אז, יש לך A גדולה, 
ואז זה a קטנה אחד
שפה.
ייתכן שיהיה לך צלב פה,

iw: 
ונדבר על זה כאשר
נסקור את המיוזה,
אם זה נראה לא מוכר.
אבל אז הם הופרדו.
יכול להיות לך A גדולה כאן,
ואז 
הכרומטידות האחיות מתפצלות.
אז, A גדולה A גדולה,
ואז יש לך a קטנה
ה a מ הקטנות האלה, הן מופרדות.
והן ממוינות עצמאית
מהכרומוזומים האחרים.
אז, זה כאן יכול להיות B גדולה,
זה עלול להיות  b קטנה.
ואם זה מקבל או לא ,
אם זה מקבל או לא
B גדולה או b קטנה,
לא תלוי אם
הוא קיבל A גדולה
או a קטנה
אז, זה נראה כאילו הכרומוזומים הללו
מסווגים עצמאית.
ואז, הם באו עם
התיאוריה הכרומוזומלית הזו
זה נראה שאולי
הכרומוזומים הם מה
שמכיל את הגורמים התורשתיים האלה
שמנדל דיבר עליהם,
כי זה נראה כאילו הכרומוזומים מתנהגים
דומה מאוד לגורמים התורשתיים האלה.
אולי הכרומוזומים מקודדים להרבה

Bulgarian: 
ще говорим за това, когато...
Можеш да прегледаш мейозата,
ако ти изглежда непознато.
Но след това те се разпадат.
Можеш да имаш главни A ето тук.
И после тази двойка хроматиди се разделя.
И така главно A, главно A,
и после имаш малко a.
Тези малки a, те се разпадат.
И се комбинират независимо
от другите хромозоми.
Тази ето тук може да е главно B,
а тази - малко b.
И дали това получава
главно B или малко b -
не зависи от това дали е
получилo главно A или малко а.
Изглежда, че тези хромозоми
се комбинират независимо една от друга.
И така те стигнали до хромозомната теория:
че изглежда хромозомите са това,
което съдържа тези наследими фактори,
за които говори Мендел.
Защото хромозомите се държат
много подобно на тези наследими фактори.
Може би хромозомите закодират множество

English: 
and we'll talk about that when
you can review meiosis,
if it looks unfamiliar.
But then they segregate.
You could have you capital
A ones right over here,
and then these sister
chromatids split apart.
So, capital A capital A,
and then you have lowercase A.
These lower case A ones, they segregate.
And they independently assort
from the other chromosomes.
So, this one right over
here might be the capital B,
this might be the lowercase B.
And whether or not this gets a,
whether or not this gets a
capital B or a lowercase B,
is independent of whether
it got a capital A
or a lowercase A.
So, it seems like these chromosomes
independently assort.
And, so, they came up with
this chromosomal theory
that it looks like maybe
chromosomes are what
contain these heritable factors that
Mendel was talking about,
because it seems like chromosomes behave
very similar to those heritable factors.
Maybe chromosomes code for multiple

iw: 
מגורמים תורשתיים שמופרדים
ומסווגים עצמאית.
וכמו שאנחנו יודעים עכשיו, הם צדקו.
אז, מדובר בעניין מאוד, מאוד גדול,
אבל זה חשוב להבין
שהם לא היו בטוחים.
הם יסדו תאוריה,
הם הצליחו לבצע כמה תצפיות
עם חגבים וקיפודי הים,
והם ראו את הדפוסים בין
מה שתיאר מנדל,
והדרך שבה הכרומוזומים 
התנהגו במהלך המיוזה.
ואז הם ידעו שכל
מהתוצרים האלה של המיוזה,
כל אחת מהגמטות האלה אז תלך
ויתרכבו עם גמטות אחרות כדי ליצור
את האורגניזמים הבאים מי שאומרים,
"הו, תראו. ההורים 
יתרומו A גדולה
"או a קטנה. או B גדולה או b קטנה"
אז, זה דומה מאוד
למה שתיאר מנדל.
אז, הם הניחו את
יסודות התאוריה,
אבל הם עדיין לא היו בטוחים.
הם לא הוכיחו את זה באופן מוחלט,
וזה ייקח עוד עשור או יותר
עד שזה יוכח בוודאות.
וגם אז, אף אחד לא היה
באמת בטוח בדיוק איך
התכונות השונות האלה היו מקודדות,
ובשביל זה נצטרך 
לחכות עוד קצת.

English: 
of these heritable factors that segregate
and independently assort.
And as we know now, they were right.
So, this is a very, very big deal,
but it's important to realize
that they weren't sure.
They established a theory,
they were able to make some observations
with the grasshoppers and the sea urchins,
and they saw the patterns between
what Mendel was describing,
and the way chromosomes
behave during meiosis.
And then they know that each
of these products of meiosis,
each of these gametes will then go
and form with other gametes to form
the next organisms who say,
"Oh, look. Parents will
contribute either capital A
"or lowercase A. Either a
capital B or a lowercase B."
So, this is very similar to
what Mendel was describing.
So, they laid the
groundwork for the theory,
but they still weren't sure.
They didn't definitively prove it,
and it will take another decade or so
until it's definitively proven.
And even then, no one was
really sure exactly how
these different traits were encoded,
and for that we would have
to wait a little bit longer.

Bulgarian: 
от тези фактори, които се разпадат
и комбинират самостоятелно.
И както знаем, те са били прави.
Така че, това е много, много значимо,
но е важно да се разбере, че те не
са били сигурни.
Те са съставили теория.
Могли са да направят известни наблюдения
със скакалците и морските таралежи
и са видели връзката между
това, което Мендел описва
и начина, по който хромозомите
се държат по време на мейоза.
И тогава те разбират, че всеки от тези
продукти на мейозата,
всяка от тези гамети ще отиде
и формира с други гамети
следващ организъм, който ще каже:
"O, виж. Родителите ще дадат или главно A,
или малко a. Или главно B, или малко b."
Това е много сходно с описаното от Мендел.
Те полагат основите на теорията,
но все още не били съвсем сигурни.
Не са я доказали категорично –
това ще се случи чак
след още някое и друго десетилетие.
И дори тогава никой не е бил напълно
сигурен точно как
тези различни белези са закодирани.
За това ще трябва да почакаме още
известно време.
