Kada dobijete ono što želite u borbi za sebe
i svijet vas učini kraljem za jedan dan
Samo idi do zrcala i pogledaj se
i vidi što ti taj čovjek ima za reći.
Jer nisu tvoj Otac, ni Majka ni žena
ti čiji sud moraš proći.
Drug, čija je presuda najvažnija u vašem životu
je onaj koji bulji natrag sa stakla.
Neki ljudi mogli bi te zvati poštenim i iskrenim tipom
i zvati te divnim čovjekom,
ali čovjek u staklu kaže da si samo propalica
ako ga ne možeš pogledati u oči.
On je drug kojeg treba zadovoljiti, drugi su nebitni
jer on je s tobom do samoga kraja
I prošao si najopasniji test
ako je čovjek u staklu tvoj prijatelj...
Možete se suočiti sa cijelim svijetom na putu života
i dobivati tapšanje po leđima za prolaz,
Ali vaša će konačna nagrada biti bol u srcu i uznemirenost
Ako ste prevarili čovjeka u staklu...
Ne odlazi tiho u tu blagu noć
gori i bunca starost na kraju dana.
Žesti se, bijesni, dok svjetlost se gasi!
Lako mudri shvate: tama je pravedna,
jer riječima munju nisu razgranali, ipak –
Ne odlaze tiho u tu blagu noć.
Dobri poslednjim nariču drhtajem
Nad krhkim djelima u zelenoj uvali:
Žeste, bijesne, dok svjetlost se gasi.
Divljaci sunce love, opevavaju mu let.
Kad kasno saznaju da su ga ražalostili,
ne odlaze tiho u tu blagu noć.
Umirući ljudi blizu smrti
slijepim pogledom gledaju
Sljepčeve oči gore kao meteori i raduju se,
Pa se žeste, bijesne, dok svjetlost se gasi.
A ti, moj oče, u tužnim visinama gore:
Prokleni me, blagoslovi, tim gorkim suzama!
Ne odlazi tiho u tu blagu noć!
Žesti se, bijesni, dok svjetlost se gasi!
Ako zadržiš glavu kada oko tebe
gube je svi i tebe za to krive,
Ako si možeš vjerovati kad svi ljudi sumnjaju u tebe
Al' sumnje pustiš te da u tebi žive,
Ako, možeš čekati i ne biti umoran čekajući
Ako ne lažeš kad lažu ti svi,
Ili kad te mrze, ne odaji se mržnji
A ne misliš da si svetac premudri
Ako možeš sanjati, a ne stvoriti snove gospodarom
Ako misliš - ali misli ti nisu sve,
Ako Uspjeh i Propast možeš sresti
i tretirati ta dva uljeza jednako
Ako izdržiš kad istine tvoje duše
Proglase hulje lažju il' čistim zlom,
Ako nov gradiš san dok se stari ruše
Pognute glave i rukom nejakom;
Ako smiješ sve svoje na kocku staviti,
I reskiraš na jedno bacanje novčića
I izgubiš i počneš polako, sve od početka praviti
A nikad ne izustiš ni riječ o svom gubitku;
Ako natjeraš svoje srce, nerve, mišiće
Da služe tebi i kad im prođe vijek,
I da se drže kad slabašno si biće
Osim Volje koja kaže im: "Drž'te se!"
Ako, razgovarajući s ruljom, sačuvaš svoje vrline,
Ili, uz kralja, ne uzneseš se ti,
Ako te neprijatelji, niti voljeni prijatelji ne mogu povrijediti,
Ako su ti svi ljudi važni, ali nitko previše;
Ako možeš ispuniti najstrašniju minutu,
sa 60 sekundi najvećeg truda,
Tvoja je Zemlja i sva bogatstva njena,
I više, sine: ti Čovjek bit ćeš tad.
Dale Wimbrow ; Dylan Thomas ; Rudyard Kipling
