Som šťastný že vám dnes môžem predstaviť veľmi špeciálneho hosťa.
Pán Terence McKenna
Nuž, je to potešenie byť tu, je úžasné vidieť
toľko známych tvárí, ..a toľko tvárí a bodka.
Ešte nikdy som nebol v Port Wainyni
možno sa niektorý z vás cítia rovnako
No veľa som poslednú dobu cestoval
Minulý týždeň som bol som v New Yorku v otvorenom centre
a v Prahe dva týždne pred tým
takže toto je koniec dlhej sezóny cestovania
zatiaľ ešte niesom doma, no aspoň som vo svojom časovom pásme.
Rád by som špeciálne poďakoval Andymu Wolfovy a múzeu umenia Carnegie v Oxnarde
za pozvanie na zúčastnení
Myslím si že to predstavuje ozastný záväzok pre slobodu prejavu
a práva z prvého dodatku ústavy pre múzeum umenia
Múzeá umenia utržili poslednú dobu nejaké pády
takže si myslím že by mali byť dvojnásobne odmeňované za ich odvahu
a rád by som objasnil že toto je benefit pre Botanické Dimenzie
čo vysvetľuje dvojnásobnú cenu lístka,
všetky tieto peniaze pôjdu do zachovania medicínskych rastlín s históriou šamanského používania
To je špeciálne zameranie našej botanickej záhrady v Hawaji
a pred tým než začnem formálnu prednášku, rád by som o tom niečo málo spomenul.
Ako viete svetové dažďové pralesy sú ničené veľmi hrozivým tempom
a možno hlasy na zastavenie tejto deštrukcie prírodného prostredia začínajú byť vypočuté
no či bude zastavené alebo nie, deštrukcia vedomostí domorodých ľudí
zaoberajúcich sa používaním raslín pralesa bez pochýb zmizne v priebehu ďalších 30tich rokoch
pretože týto ľudia sa sťahujú do miest, začínajú pracovať v bežných zamestnaniach dennej obchodnej ekonomiky
a tisíce rokov akumulovanych vedomostí ľudovej medicíny sa stráca
takže ozajstná svetová politická práca ktorú Kat a ja robíme
je asociovaná s Botanickými Dimenziami, založili sme ju spoločne veľa veľa rokov dozadu
a zhruba pred šiestimi rokmi to Kat prevzala, postavila to oficiálne na nohy, spravila z toho neziskovú organizáciu
a prevádzkovala ju od vtedy deň po dni s nesmiernou energiou a efektivitou
rád by som tu prejavil uznanie Kat McKenne
..mojej lepšej polovičke, po pravde mojej jedinej dobrej polovičke.
A potom by som rad podčiarkol čo Andy povedal o veľmi špeciálnej udalosti 2týždne od dneška
v Múzeu Carnegi - Roy Tuckman, Roy Hollywood, Bonvivant, anti-kultúrna postava, informačný čmuchal našej doby
bude znovu predstavený ako experimentálny skladateľ veľkej energie a predstavivosti
a dúfam že sa všetci prídete pozrieť na Roya, bol úžasnou silou v mojom živote
a myslím si že aj v kultúrnom živote južnej Kalifornie
Roy a ja sme spravili úžasnú prácu vo zvyšovaní kvality verejneho dialógu v južnej Kalifornii
čo si myslím že je predpokladom pre akýkoľvek druh myslenia o našej budúcnosti,
alebo našej politickej situacii
čiže na zdravie Royovi a Diane
Okey
Nuž, téma ktorá spája tieto prednášky je kreativita
a techniky ktorými umelec môže zušľachŤovať jeho alebo jej vízie, rozširovať vízie, komunikovať vízie
a predtým než sa dostanem k tejto téme
napadlo ma že niečo málo spomeniem o mojom ponímaní kreativity ako takej
Čo je kreativita sama o sebe?
A keď takto rozmýšľam, tak samozrejme vrhám svoju myseľe späť k prírode.
Príroda je veľkolepým viditeľným motorom kreativity
vzhľadom ku ktorému sú všetky ostatné kreatívne snahy merané.
Kreativita v prírode ma zaujímavú distribúciu.
Je niečím čo sa akumuluje časom.
Ak by sme sa postavili bokom a pozreli sa na vesmír
videli by sme že v jeho najrannejšícj momentoch bol veľmi jednoduchý
bol plénum, bol bez charakterov, alebo charakteristýk
Bol niečím čo je v Hinduistickej mytológii nazývané Toraja
čo je popisované ako bezprízračnosť
(bezatribútnosť)
a prirodzene, ak je niečo bez vlastností, veľa sa o tom nedá povedať
Trvá to, kým to prejde zahnutím do kreatívnejších ríš
a tieto kreatívne ríše sú rozlišované ako domény rozličnosti
predpokladom pre kreativitu je, domnievam sa, nerovnováha
ktorú dnes matematici nazývajú chaos.
a skrz život vesmíru, ako postupne klesala teplota
vznikalo viac a viac komplexných zlúčenín a štruktúr
a aj keď v tomto procese bolo veľa pošmyknutí sa a krokov späť
cez obrovské rozpätie času vieme povedať, že kreativita bola zachovaná
že vesmír sa stal ešte kreatívnejším a z tohto stavu kreatívnej úrodnosti
je manifestovanej viac kreativity.
Čiže z tohto uhlu pohľadu, je vesmír takmer niečím čo by sme mohli nazvať
umenie vytvárajúca mašina, motor pre produkciu stále novších foriem prepojenosti
stále večšmi exotických juxtapozícií nezlučiteľných elementov
a z tohto, verím, implicitne vznikla sada princípov, ktoré vie aplikovať
na človeka, umelca, vo svete ľudí.
Kreativita prírody, je očividne prameňom ľudskej kreativity.
Vynorili sme sa von z prírody, takmer..
a myslím si že táto myšlienka bola celkom blízka povrchu stredovekej mysli.
Vynorili sme sa von z prírody, takmer ako jej najlepšie umelecké dielo.
Stredoveké mysle hovorili o produkcii prírody.
Toto je fŕaza ktorú môžete počuť z 18teho storočia.
Produkcie prírody. 
A ľudská kreativita vynárajúca sa z nich.
Či už máte model aristoteliánskeho veľkolepého rebríka bytia, alebo modernejší
evolučný pohľad v ktorom po pravde konsolidujeme vynorené vlastnosti
a nejako ich prinášame do ohniska sebareflexie.
Teraz, som si istý že by sme nemohli niesť debatu tohto druhu bez postrehu, že archetyp figúry
umelca rovnako ako aj vedca je šaman.
Šaman je figúra na začiatku ľudskej histórie ktorá spája doktora, vedca a umelca
do jedného pojmu poskytovania starostlivosti a kreativity.
a myslím si, že nech sa už umenie potulovalo po akýchkoľvek úrovniach pustatín počas posledných storočí
je to pretože táto šamanská funkcia bola buď potlačená alebo zabudnutá
a o umelcovy boli držané rozličné obrazy v rozličných časoch.
Umelec ako remeselník, umelec ako slúžka vládnucej triedy alebo rodiny
umelec ako dizajnér pre produkciu integrovaných objektov do civilizácie.
No pojem umelca ako mystického cestovateľa, ako jedného kto ide do sveta nevideného ostatnými
ktorý sa vráti aby im o ňom povedal, bol do značnej miery stratený po stredoveku a renesančného
ponímania umenia, až do neskorého 19.storočia, alebo skorého 20.storočia, kde počínajúc s romantikmi
je tu nové povolenie preskúmať "iracionálno"
Toto je skutočný mostom späť ku archaickej šamanskej funkcii umelca.
Povolenie preskúmať iracionálno.
Romantici to robili s povýšením obrovskej emócie.
Špecificky s romantickou láskou.
Symbolisti v polovici 19.storočia to robili so znovu zdôrazňovaním emocionálneho obsahu obrazu
a odmietaním predchádzajúceho racionalizmu a tento dôraz na obraz a emócie dal pôdu tomu čo vnínam
ako skutočne šamanské hnutia umenia, ktoré začali s Alfredom Jarre v neskorých 1880tych
a skorých 1890tych rokoch, tý ktorý si pamätáte,
Jarre bol zakladaťeľom niečoho zvaného Collège de 'Pataphysique
univerzitou patafiziky, Jarre vyhlásil že patafizika je Vedou, problémom bolo že nikto nerozumel
čo to znamenalo, alebo čo za tým stálo, vrátane Jarreho. Jarre bol upätý na Lautréamonta
ktorého si možno vybavíte podľa jeho hlášky
"Som fascinovaný takým typom krásy, ktorý vznikne, keď šiaci stroj stretne bicykel na operačnom stole."
Vidíte? Toto bola skutočná snaha, ohnúť hranice umenia a vytvoriť nové povolenie,
skutočné povolenie pre nemysliteľné. A toto znova posilňuje šamanskú funkciu.
Čo myslíme keď povieme nemysliteľné?
Myslíme obálku toho čo môže byť predstavené.
A aspoň po 200 rokov bolo zdanlivou misiou umelca testovať koncepčnú a obrazovú obálku toho
čo je spoločnosť schopná tolerovať.
A toto nabralo mnoho podôb.
Dekonštrukcia obraznosti ktorú dostávame z abstraktného expresionizmu, vracajúc sa späť ku
impresionizmu a pointilistom, alebo ku povoleniu pre iracionálne obrazy podvedomia, surrealizmu a
nemeckého expresionizmu, ktorý využíval toto povolenie. Stále bolo ideou nejako zničiť idoly kmeňa.
Rozpustiť koncepčné hranice bežného očakávania.
Nuž aby k tomu mohlo dôjsť, zdá sa mi, že je tu prekondícia pre tvorbu umenia,
ktoré volám porozumením. A nemysím to v intelektuálnom zmysle. Myslím to tak,
ako Alfred North zamýšľal keď definoval porozumenie ako apercepciu vzorca ako takého. Ako takého.
Nič viac k tomu nieje, než to.
Vidíte, ak by sme sa mali pozrieť na túto miestnosť a prižmúrili oči ..a práve to robím a vidím, že sa
miestnosť delí na ľudí oblečených v červenom a ľudí v modrom. Toto je vzorec.
A hovorí mi niečo o tom načo sa pozerám.
Teraz zmením hĺbku svojho poľa.
Teraz sa pozerám kde sedia muži a kde ženy.
Toto je iný vzorec a hovorí mi viac o tom
na čo sa pozerám.
Číslo týchto vzorcov teoreticky prítomných
v akejkoľvek konštrukcii je nekonečné.
To mi teda hovorí, že hĺbka pochopenia nemôže byť známa.
Nemôže byť známa. Všetko je hroziace.
Wiliam Blake poukázal na túto črtu
že môžete vidieť nekonečno v zrnku piesku, takže porozumenie je potom prekondíciou
pre kreativitu a toto porozumenie nieje ani tak intelektuálne ako je vizuálne
vizuálne.
A keď som nato tak myslel, uvedomil som si, aký vplyv mal na moje vlastné myšlienky
v tejto oblasti Aldous Huxley. Nie Huxley ktorého by sme si bežne asociovali s môjmi záujmami
Huxley brán dverí vnímania, neba a pekla. Ale Huxley veľmi skromnej knihy, ktorú napísal v skorých 50.tych
rokoch zvanú, Umenie videnia.
Umenie videnia.
A v tej knihe poukázal na zmysel dobrého umeleckého vzdelania, ktoré začína s dobrou
kresliacou rukou. Takže nato aby sme boli schopný koordinovať ruku a oko a vidieť do prírody, vidieť
do vzorcov prítomných ako takých, je prekondíciou nejakého druhu prístupu k absolútnu.
Teraz, z tohto procesu videnia, ktoré nazývam porozumením. Kreativny proces sprevádza novosť.
Viacerý z vás ma počuli hovoriť o novosti v inom kontexte.
V kontexte prírody ako novotu produkujúci motor nejakého druhu.
A nás samých takmer ako šikovnú prácu prírody.
No tú istú šikovnú prácu prírody, ktorú reprezentujeme, taktiež internalizujeme a
znova vyjadrujeme skrz novosť ľudského sveta.
Nuž teraz, ak zoberieme vážne šamanský model ako základ pre autentické umenie
potom v modernom kontexte, je isté, že to,
čo uvidíme chýbať z repertuáru umelca sú šamanské techniky
a verím, že je to na diskusiu o týchto šamanských technikách, prečo som tu bol dnešný večer pozvaný.
Takže, chcem po vás aby ste premietli svoju mysel dozadu, do veľkého významného momentu
zárodkového momentu v histórii ľudského myslenia, ktoré bolo zhruba 25tisíc rokov dozadu
kedy sa veľké ľadovce, ktoré pokrývali večšinu euroázijskej pôdy začali roztápať
a ľudské populácie, ktoré boli oddelené ostrovmi zhruba 15 milénií sa začali navzájom
znova kontaktovať a prepájať a z tohto vzyšlo niečo čo je nazývané magdaliánska revolúcia
od 18 do 22tisíc rokov dozadu a nebola ničím menej
ako nesmiernou explóziou kreativity a estetickej expresie na strane ľudskej rasy.
prvý krát nachádzame technológiu z kostí a z parohov popri kamennej technológii
hudobné nástroje sa ukazujú skrz široké oblasti a jaskynné maľby.
Niektoré maľby v územiach tak vzdialených od povrchu zeme, že zaberie niekoľko hodín k nim dôjsť
- sú namaľované a osadené v dramatických tabloch, špecificky dizajnovaných na zjednotenie
zvuku, svetla a tanca v hierofaniách.
(oslavách svätosti)
Extravagancie estetických výkonov, ktoré vyvolávajú nejaký druh transcendetálneho "druhého"
ktoré sa ľudské bytosti po prvý krát snažia uchopiť a zaujať k tomu nejaký kultúrny postoj.
A toto tiahnutie ľudských myšlienok ku hmote, prvotne vo formách koralkových prác,
štiepeného kameňa a tesaných kostí sa v období 20tich tisícov rokov odprevadilo do
foriem vysokých civilizácií, ktoré vidíme okolo nás
a smeruje nás ku nejakému druhu extra-planetárnej mega-civilizácie, ktoré môžme cítiť operovať
v našej vlastnej prítomnosti ako nejaký veľký atraktor.
Toto celé intelektuálne dobrodružstvo v exteriorizácii myšlienok je čisto estetické dobrodružstvo
len donedávna bola úžitkovosť zvažovaná ako druhotná
skutočná predstava je nejakým druhom zhabania "desivým mystériom", Druhým, ktoré nás potom núti
zodvihnúť hmotu, hlinu, kosť, pazúrik, pustiť ich cez mentálny proces a následne ich
vylúčiť ako objekty, ktoré v sebe majú zaznamenané myšlienky.
Toto sa zdá byť špeciálnou, unikátnou, transcendentálnou funkciou ľudského zvieraťa.
Produkcia a kondenzácia myšlienok.
A čo ju spravilo možným pre ľudské zviera je jazyk.
Ak hľadáte otlačok transcendetálneho na nespočetnom množstve fenoménov
ktoré tvoria život na tejto planéte, podľa mňa by miestom na hľadanie mal byť ľudský jazyk.
Ľudský jazyk reprezentuje ontologické rozpojenie závažných rozmerov s čímkoľvek iným čo sa deje
na tejto planéte.
Myslím tým, áno včeli tancujú, delfíni pískajú a šimpanzi robia čo robia.
No je to riadny krok odtiaľ ku Walesovy Stevensovy, nehovoriac o Wiliamovy Shakesprearovy.
Jazyk je unikátna provincia ľudských bytostí, jazyk je unikátny nástroj umelca.
Umelec je človekom jazyka, ..veľa som nad tým rozmýšľal, pretože prácu ktorú som spravil s
hubami psylocibe a pozorovaniami psychedelického užívania rastlín v Amazonii
koncentrovanej okolo Ayahuasky ma viedlo k záveru, že je to synergiou a katalyzátorom jazyka
ktorý je nielen za vznikom ľudského vedomia zo zvieracej ríše, no jeho schopnosťou nastaviť kurz
pre transcendentálnu dimenziu a prenasledovať ten smer proti všetkým problémom biológie a histórie
počas 10tich alebo 15tich tisícov rokov.
Jazyk z nás spravil niečo viac ako len opice loviace v tlupách.
Spravil z nás skupinu opíc loviacich v tlupách so snom.
A dozvuk tohto sna nám dal našu slávu a našu hambu.
Naše zbrane, naše technológie, naše umenie, naše nádeje, naše obavy.
Všetko toto vzniká z našej schopnosti artikulovať a komunikovať jeden s druhým.
A používam to v tom najširšom zmysle, pre mňa je slávou ľudského zvieraťa kognitívna aktivita.
Pieseň, tanec, sochárstvo, poézia, všetky tieto kognitívne aktivity.
Ak v nich participujeme, vykračujeme von z domény zvieracej organizácie a vstupujeme do domény
rýdzeho vzťahu ku transcendetálnemu.
Ako viete, šamani vo všetkých časoch a miestach nadobúdali svoju silu skrz vzťahy s nápomocnými
duchmi, ktorých niekedy volajú predkovia, niekedy duchovia prírody, no nejakým sposobom
nadobudnutím vzťahu ku bezteľnej inteligencii je prekondíciou pre autentický šamanizmus.
No a teraz, nikde v našom svete nemáme inštitúciu tohto typu, ktorú by sme nepovažovali za patologickú
okrem teraz veľmi tenko rozšírenej tradície múzy.
Kde umelci sami medzi ľudskými bytosťami, majú ako jediný povolenie hovoriť v termínoch ako
moja inšpirácia, hlas ktorý mi nariadil to urobiť, alebo vízia, ktorá musí byť realizovaná.
Tenká línia šamanského zostupu do nášho znesväteného sveta ide skrz kanceláriu umelca.
A tak, ak sa spoločnosť dokáže zastaviť v tomto predposlednom momente, keď doslova
váhame na pokraji planetárneho vyhynutia.
Potom umelec ako Ariadne, nasledujúc jej niť von z labyrintu bude musieť nasledovať šamanskú niť späť v čase.
A viete, jednou z oslabujúcich vecí, ktoré nám boli urobené dominanciou mužskej kultúry
je že nám vyhladila stopy do našej minulosti, nemáme ani poňatia ako sme sa tu ocitli.
Večšina ľudí sa nevie rozpamätať ďalej dozadu ako ku prvej Nixnovej administratíve.
Nehovoriac o príchode vikingov, pádu Chatal Jujuk(?)
topenia ľadovcov a tak ďalej.
Boli sme zbavený moci racionálnou tendenciou poprieť naše iracionálne korene, čo je istým druhom
potupy pre vedu, pretože veda je špeciálnou provinciou ega.
A mágia a umenie sú špeciálnymi provinciami niečoho iného,
mohol by som to nazvať, no neurobím to, mysĺim si, že to preferuje to byť nenazvané.
Takže, ako vážne by sme mali brať túto
..nazvem to povinnosť
nasledovať šamanskú niť späť v čase
nuž, myslím si že je to záležitosťou záchrany našich duší, že toto je skutočná výzva
viete, rád rýpem do yogínov, vetami ako
nikto nikdy nešiel do ašrámu s klepúcimi sa kolenami od strachu, kôli obrovskej dimenzii
do ktorej vedeli že vstúpia skrz meditáciu.
Stále pravdivejšie a smutnejšie,
stále pravdivejšie a smutnejšie je,
že veľmi málo z nás zodvihne naše tesárske nástroje, alebo náš štetec s klepúcimi sa kolenami od strachu
pretože vieme že vzývame konanie s múzou na našom ramene
a myslím, že umelec by mal nejako obnoviť, tento zmysel mystéria.
Jednou z najdepresívnejších vecí ohľadom umeleckej scény, s ktorou som mal šancu sa znova spojiť
pretože som bol práve v New Yorku,
je to, že má momentálne bezsmernú kvalitu.
Môžete ísť do galérie a nebudete schopný povedať, či je rok 1990, 1980, 1970 alebo 1960.
Pretože na umení sa usadil nejaký druh eschatologických malejí.
Všetky úmysly pre akýkoľvek pohyb vpred smerom ku transcendentálnemu ideálu
boli dané bokom, kôli preskúmaniu individualistickej vízie
a ja vám garantujem, že toto je napätie
a možno v čase na otázky o tom môže hovoriť
je tu napätie medzi individuálnou víziou a úmyslom atraktora-alebo úmyslom kolektívnej vízie
ktorá chce byť vyjadrená.
No pre mňa toto je to to isté dichotomické napätie, ktoré prenasleduje individuála v jeho alebo jej vzťahu
ku Tao.
Nechceme byť stratený v egu,
no na druhej strane, ak kompletne vyjadríme Tao, nebudeme mať zmysel pre svoje JA
ideálom sa zdá byť nejaký druh zhody protikladov, nejakého druhu doslovného paradoxu,
kde to čo máme je Tao, no vnímame ho ako ego.
A v aplikácii tohto úmyslu do problému umenia, by som povedal, že to čo potrebujeme je situácia, kde
školské vzdelanie, ak nato chceme ísť takto,
alebo tendencia smerom ku súdržnej vízii vyjadrenej večšinou umelcov je spontánna.
Každý umelec si predstavuje, že prenasleduje svoju vlastnú víziu,
avšak očividne sú v rukoväťi archetypu,
ktorý stúpa cez médium podvedomia.
No a posledný krát kedy sme toto videli v americkom umení, bolo v abstraktnom expresionizme.
Čo bolo pravdepodobne v termínoch hodnôt, napätia a množstva emocionálneho prínosu
medzi jedným a druhým umeleckým momentom. 
Zlom medzi abstraktným expresionizmom a tým,
čo mu predchádzalo, bol ten najradikálnejší zlom v americkom umení v tomto storočí.
Abstraktný expresionizmus nás v skutočnosti doviedol ku konfrontácii s tým, čo nám
kvantový fyzici hovorili, že vesmír je pole na poli integrovanej vibrácie, že neexistuje žiadny strop,
že neexistuje žiadne dno, že bežné štruktúry časopriestoru sú proste to.
Ak by sme sa mohli povzniesť von ponad ľudskú dimenziu, potom by sme objavili tieto
večšie, viac integrované dimenzie, kde do seba myseľ a príroda nejakým spôsobom prenikajú.
Vízia ako táto, združená vízia, sa ešte len ohlási,
tu v post-historistickej, pre-apokalyptickej fáze.
Nuž..
Hádam, že mám nejakú reakčnú stránku, keď myslím na kreatívne pričinenie.
Verím, že psychedelická skúsenosť s ktorou sa každý z vás stretne v súkromý vašej vlastnej mysle,
alebo tak ako bola stretávaná v pre-literárnej spoločnosti niekde vo svete,
že tá psychedelická skúsenosť je učitým spôsobom Rosettiným kameňom, nielen pre porozumenie šifier
ktoré pre nás naše životy reprezentujú,
no je Rosettiným kameňom aj pre dešifrovanie historických udalostí.
Umenie je snahou opustiť zvieraciu doménu za sebou,
snahou vytvoriť ďalšiu dimenziu kolmú na záujmy bežnej histórie.
a táto ortogonálna doména, je pre mňa, zahliadnutá najzreteľnejšie v psychedelickom zážitku.
Psychedelický zážitok vám ukáže viac umenia za jeden a pol hodiny, než vyprodukovalo ľudstvo
v 15tich alebo 20tich tisícoch rokov.
Nuž toto je neuveriteľné tvrdenie,
práve preto ho robím.
Energetická bariéra, ktorá nás oddeľuje od tohto
nesmierneho skladu transcendentálnej obrazovosti je veľmi tenká.
Je len záležitosťou osobného záväzku a látok, ktoré robia tranzíciu možnou.
Narušenie chémie mozgu je ľahko dosiahnuté,
čo nieje tak jednoducho dosiahnuté je asimilácia dôsledkov tohto činu.
Zvyčajne predpokladáme, že vedomie sa prelieva medzi nesmierne hlbokými stenami.
Že neexistuje spôsob prinútenia konfrontácie s "Druhým" alebo transcendentálnym, alebo s podvedomím
zvykneme predpokladať, že by sme mali robiť dvojitú službu v ašráme po tri dekády, pred tým než vám váš
ručiteľ umožní aspoň letmý pohľad na tieto miesta.
Toto nieje pravdou.
Kultúra.. a toto je mojím odkazom pre umelcov a hocikoho komu záleží si to všimnúť.
Kultúra je zápletkou proti expanzii vedomia.
A toto spiknutie ide za svojimi cieľmi skrz limitovanie jazyka.
Jazyk je bojové pole, cez ktoré sa bude bojovať.
Pretože, čo nemôžeme povedať, to nemôžeme komunikovať.
A hovoriac "povedať" myslím
zatancovať, namaľovať, zaspievať, mimikovať.
Čo nemôžeme povedať to nemôžeme komunikovať.
Môžme poňať veci, ktoré nemôžme komunikovať.
A myslím si, že každý z nás to už zažil.
To je tou vzrušujúcou vecou.
To je tou hlbokou domácou úlohou.
Psychedelický vnútorný astronaut vidí veci, ktoré nikdy predtým žiadna ľudská bytosť nevidela.
A ktoré žiadna ľudská bytosť znovu nikdy neuvidí.
No v skutočnosti, to nemá zmysel, ledaže by bolo možné odniesť ich späť do kolektivity.
A čo ma motivuje hovoriť takto ku skupinám, je viera, že pred sebou nemáme storočia
hladko sa rozvíjajúceho času v ktorých by sme jemne rozčesali vlákna ľudského úsilia
a vytvorili zcela nový svet.
To nieje našou situáciou.
Toto je požiar v blázinci.
A aby sme sa mohli chopiť sa situácie, myslím si že budeme musieť pritlačiť na vec.
Nuž, jeden zo spôsobov ako pritlačiť na vec, alebo chemická definícia urýchlenia veci, ak sa bavíme
o chemickej reakcii, je katalyzátor.
Chceme katalyzovať vedomie.
Chceme ním pohnúť rýchlejšie smerom k jeho cieľom
..nech sú akékoľvek.
Nuž, verím že do dnešného dňa, bolo jazyku..
Opäť, v jeho najširšom zmysle,
reč, tanec, hudobné kompozície.
Jazyku bolo ešte len nedávno dovolené rásť nahor.
Doteraz bolo situáciou - každý sám za seba.
A teraz čo skutočne potrebujeme, keď sa vidíme pohybujúc ako jeden druh, z desiatok tisícov druhov na tejto planéte.
Počas posledných 10tich tisícov rokov sme sa redefinovali.
A teraz, či už sa nám to páči, alebo nie, my sme správcami osudu tejto planéty.
Naše rozhodnutia zasahujú každú živú bytosť na planéte a predsa, stále komunikujeme jeden s druhým
skrz extrémne precízne médium malých zvukov z úst prostredkovaných ignoranciou a nenávisťou.
Toto sa nezdá byť tou najlepšou cestou ako to robiť,
zatiaľ čo sa blížime ku tretiemu miléniu.
Takže v čo dúfam a čo aj vidím, že sa v skutočnosti odohráva je, ..myslím že sme na dobrej ceste.
Odohrá sa zrod nového druhu ľudstva, no stále tu je veľa rozhodnutí ktoré musia byť urobené.
Ako násilný by mal tento zrod byť, akú ťarchu by to malo pridať našej matke, Zemi.
V akej kondícii by malo byť dieťa, keď bude konečne porodené.
Toto sú rozhodnutia, ktoré môže umelec vyjednať a kontrolovať.
Večšina ľudí sa bojí podvedomia.
To je dôvod prečo je možné mať psychedelickú zlúčeninu ako DMT,
ktorá je veľmi podobná bežnej chémii mozgu
zdá sa byť kompletne fyziologicky neškodná
trvá len 10 minút
extrémne silná a všeobecne v tejto spoločnosti nemá uživateľov.
Je to tým, že došlo ku zlyhaniu morálnej odvahy.
A zlyhanie morálnej odvahy je najviac evidentné v našej vlastnej komunite,
komunite umelcov.
Istým spôsobom, je to poétmi, ktorý nás zradili.
Pretože neposkytli pieseň, alebo nezaspievali víziu, do ktorej by sme sa mohli zapojiť ako do koncertu.
Takže teraz sme v absurdnej pozícii, kedy sme schopný robiť čokoľvek
a čo robíme je, že si špiníme vlastné hniezdo
a tlačíme sa ku planetárnej toxikácii a vyhynutiu.
Toto je, pretože poéti, neartikulovali morálnu víziu. Morálna vízia musí výsť z podvedomia.
Verím, že to nemá to nič spoločné s
post-zmyselnými hnutiami v umení.
Myslím dekonštrukcionizmus a podobné typy.
Myslím tým, že jednoducho dávam navonok veľmi konzervatívny, no vzrušujúci program pre umenie. Že...
Úlohou umenia je zachrániť dušu ľudstva a čokoľvek menej je len pobehovanie zatiaľ čo Rím horí.
Pretože ak umelec, ktorý je samozvolený pre schopnosť vydať sa na cestu do "Druhého"
..ak umelec nedokáže nájsť cestu, potom,
cesta nemôže byť nájdená.
Ideológia je extrémne cudzia umeniu.
Myslím politickú ideológiu.
A ak si všimnete, že to bola politická ideológia ktorá dávala rozhodnutia počas posledných 700 alebo 800 rokov
Môžme transcendovať politiku, ak ju dokážeme nahradiť nejakým iným programom.
Nie je možné premeniť politiku na vákuum.
A ja verím, že svet bez ideológie, by mohol byť vytvorený
ak by sme ideológie nahradili úmyslom realizácie 
dobra, pravdy a krásy.
Trojcípy kanón platonickej estetiky.
Znovu prepojiť úmysel dobra, pravdy a krásy.
Potom použiť psychedeliká na posilnenie umelcov, 
na cestu do tejto rozsiahlej dimenzie
ktorá obklopuje ľudskú históriu na všetkých stranách do nekonečnej hĺbky
a vrátenie sa z toho sveta s transcendentálnymi obrazmi, ktoré nás povznesú na nový kultúrny level.
Múza je tam.
Duté mapy, ktoré nám dal racionalizmus
niesú ničím než pískaním ponad cintorín malými zlými chlapcami vedy.
Stačí sa zahaliť do týchto nástrojov šamanov, aby ste znovuobjavily prírodu, ktorá nieje nemá,
ako Sartre vyslovil ako druh kulminácie moderného pohľadu.
Príroda nieje nemá, to človek je ten kto je hluchý.
A spôsob akým otvoriť naše uši, naše oči a znovu sa spojiť so zámerom živého sveta je skrz psychedeliká.
Teraz, ako viete, biológia beží na génoch,
gény sú jednotkami zmyslu dedičnosti.
Ale mohli by sme spraviť model informačného prostredia, ktoré je reprezentované kultúrou
a po pravde toto už bolo spravené. 
Slovo bolo vynájdené.
Meme, m-e-m-e, meme.
Nieje najmenšou jednotkou dedičnosti.
Mema je najmenšou jednotkou zmyslu myšlienky. 
Myšlienky sú tvorené memami.
A myslím si, že umelecká komunita by mohla fungovať efektívnejšie v produkcii vizionársky
estetických prielomov, ak by sme o sebe rozmýšľali ako o prostredí.
Modelovaného podľa prírodného prostredia, kde sa ako umelci pokúšame tvoriť memi, ktoré vstupujú
do prostredia ostatných mém, ktoré medzi sebou súperia.
A z tohto súperenia mém sa čoraz viac zodpovedajúce, adaptované a vhodné myšlienky môžu hromadiť
a prepájať do vyšších a vyšších organizmov.
Teraz, nato aby sa toto mohlo stať..
je tu povinnosť každého jedného z nás, vysielať svoje myšlienky jasne.
Pretože takým istým spôsobom ako musí byť gén skopírovaný korektne, aby bol replikovaný
ináč by spôsobil nejakú patologickú mutáciu.
Mema, musí byť korektne replikovaná, inač spôsobí patologickú mutáciu.
Pre príklad by som povedal že, to čo urobili nacisti z filozofie Friedricha Nietzscheho,
bola zle skopírovaná mema, ktorá sa stala toxickou mutáciou vo vnútri kultúry.
Takže by som dnes večer poradil ľudom v tejto miestnosti, nech sa dobre rozhliadnu okolo seba
umelecký ľudia, psychedelici vyzerajú celkom ako každý iný vonku v spoločnosti, no
my sme tu dnes prišli, samozvolený pre náš záujem o posilňujúcu kapacitu psychedelických rastlín a
posilňujúcu kapacitu umenia.
Takže reprezentujeme spriaznenú skupinu.
Populáciu s potenciálom mutagenetického dopadu na ideologické štruktúry zvyšku spoločnosti.
Takže sa porozhliadnite, niekto tu má to, čo potrebujete a ak by sa vám podarilo aspoň zistiť kto
to je, môžte spraviť nové prepojenie, aby ste sa potom mohli pohnúť do nového levelu kreativity.
Nuž..
Čo je týmto novým levelom kreativity?
Niektorým z vás možno bude povedomá téma veľmi veľkého stredovekého náboženského umenia
ktoré bola apokalypsa, Sainta Johna, alebo niekoho iného, bolo viacero týchto apokalýps.
A myslím si, že viacerý z nás môžu pochádzať zo svestkého prostredia, alebo nedali tejto náboženskej
myšlienke príliš veľa pozornosti. No moje individuálne zhrnutie, založené jednoducho na snahe byť úprimný
o obsahu psychedelického zážitku je, že
ľudská história je naozaj na kolíznom kurze s
transcendentálnym objektom nejakého druhu.
Všetko nebude ako obvykle do nekonečne sa
odhaľujúcich hraníc budúcnosti.
Samotný fakt, že sa ľudská história objavila na tejto planéte,
samotný fakt, že primáti zanechali bežné vzorce aktivít primátov a prešli do biznisu
riadenia obchodných búrz, laboratórií molekulárnej biológie a múzeí umení mi indikuje, že
v blízkej budúcnosti je v ďalšej dimenzii nejakého druhu hyperorganizovacej sily alebo niečoho čo nazývam transcendentálny objekt.
A verím, že tento transcendentálny objekt vrhá nesmierny tieň ponad ľudské historické prostredie.
Takže ak ste naspäť v starovekej Judii, máte predtuchu mesiáša.
Ak ste v Eleusis vo výškach praktík Eleusiniánskych tajomstiev, máte predtuchu temného boha.
Tieto predtuchy nevysloviteľnej, transcendentálnej reality, ktoré sú stále oblečené v predpokladoch
individuálnych umelcov v spoločnosti v ktorej on alebo ona pracuje, sú v skutočnosti pravé.
A to, že sa nemusíte oddať fundamentalistickému náboženstvu, aby ste sa spojili s faktom, že
ľudská história je dobrodružstvo.
A toto dobrodružstvo má istý počet prekvapujúcich
obratov a náhlych zmien deja, ktoré sú veľmi ťažko predvídateľné a že my stúpame k jednému z nich.
Civilizácia, ktorá bola vytvorená z kolapsu stredovekého sveta teraz ukáže, že jej
rozpory sú neúnosné a nikto z nás nevie, aký tvar bude mať nová civilizácia.
Nejakým spôsobom v speve piesní ayahuasky v dažďových pralesoch
v nesmiernom hypermetalickom transcendentálnom mimo-planetárnom záblesku psilocybínu,
v učení samo-transformujúcich elfských mašín, ktorými sa zdá byť obívaná dimenzia DMT
vidíme, že bežné lineárne očakávania histórie sa rozpadajú a že pravda eminencie mystéria
sa prediera skrz všetky štruktúry poprenia paradigmy mužskej dominancie, ktorá tu bola tak dlho.
Spôsob ako spraviť tento pôrodný proces hladký, spôsob ako ho dostať ku záveru, tak že nezradíme
tisíce a tisíce generácií ľudí, ktorý trpeli pôrodmi, chorobami, migráciami, hladom a osamelou smrťou
nato aby sme tu dnes večer mohli sedieť, a vykúpiť ľudstvo.
Všetko teda leží natom pomôcť tejto veci dať zrod.
Každý umelec je anténou do transcendentálneho "druhého"
A ako kráčame vlastnou históriou do tej veci, potom vytvárame unikátny sútok našej unikátnosti
a jej unikátnosti, kolektívne vytvárame ukazovateľ.
Ukazovateľ von z histórie, von z času, možno aj
von z hmoty, ktorý následne vyplní myšlienku, že človek je dobrý.
Naplní myšlienku, že človek je dobrý.
Toto je prísľub umenia a jeho naplnenie nebolo nikdy bližšie ako v súčastnosti.
Ďakujem vám veľmi pekne.
