
French: 
Salut, bienvenue sur 12tone ! Laissez-moi vous poser une question : le rap, est-ce de la musique ?
...Oui,
ça en est,
sans ambiguïté.
Bon, merci d'avoir regardé et merci à
nos mécènes de Patreon pour… *soupir*
D'accord, très bien.
Allons-y.
On entend dire que ça n'en est pas depuis avant ma naissance, mais je l'ai vu resurgir ces derniers temps
sur les réseaux sociaux, et puisque savoir des choses sur la musique est littéralement mon travail,
j'ai pensé que ça valait la peine d'intervenir.
Alors, souvent, cette affirmation n'est pas présentée dans le cadre d'une argumentation plus complète, mais comme un fait évident,
et si c'est votre avis alors je ne suis pas sûr de pouvoir faire grand chose pour vous convaincre du contraire.
La musique, c'est subjectif, après tout, et si votre argumentation se résume à "Ce n'est pas de la musique"
alors ce que j'ai de mieux à répondre, c'est : "Si, ça en est".
Mais il n'est pas rare non plus de voir des arguments fondés sur la composition de la musique elle-même,
et c'est là qu'on entre dans mon domaine.
Le plus courant d'entre eux est probablement que la musique se définit comme l'association entre harmonie,
mélodie et rythme, et puisqu'il manque au rap certains de ces éléments, ce n'est pas à proprement parler
de la musique.
Je me dois de préciser que ce n'est pas une définition qu'adopteraient la plupart des théoriciens de la musique que je connais :

Hungarian: 
Üdv a 12tone-on, lenne egy kérdésem, zenének számít-e a rap?
...igen.
annak számít.
egyértelműen.
köszi hogy megnézted a videót, és köszönet a Patreon támogatóink-... *sóhaj* jól van,
rendben.
kezdjünk neki.
rengetegen érveltek amellett hogy a rap zene jóval azelőtt hogy megszülettem volna, de újra előjön a téma
mostanság a közösségi média oldalakon, és mivel konkrétan az a munkám hogy tudjak dolgokat a zenéről
gondoltam elmondom én mit gondolok a témáról.
a helyzet hogy gyakran ez a kijelentés nem egy nagyobb vita részeként hangzik el, sokkal inkább mint egy magától értetődő
tényként, emiatt ha te így gondolkozol nem vagyok benne biztos hogy én meg tudlak győzni
az ellenkezőjéről.
a zene szubjektív ugyebár, és ha csak az az érvelésed, hogy "nem zene" akkor
csak annyival tudok válaszolni hogy "dehogyisnem".
de nem ritka az sem, hogy zeneszerzői szempontokból érvelnek ellene
úgyhogy itt jövök most én a képbe.
az egyik leggyakoribb érv hogy a zenét úgy definiálják mint az olyan dolgok egyvelege mint a harmónia
a dallam, a ritmus, és mivel a rap hiányolja ezeket, emiatt nem vehető
technikai szempontból zenének.
Megjegyezném, hogy ez nem olyan definíció ami a zenei teoretikusok körében elfogadott lenne:

English: 
hey, welcome to 12tone! let me ask you a question:
is rap music?
...yes.
it is.
unambiguously.
anyway, thanks for watching and thanks to
our Patreon patrons for… *sigh* alright,
fine.
let's do this.
people have been arguing that it isn't since
before I was born, but it's been popping up
again lately on social media, and since knowing
things about music is literally my job, I
figured it was worth weighing in.
now, often, this claim is presented not as
part of a larger argument, but just as a self-evident
fact, and if that's your view then I'm not
sure there's much I can do to convince you
otherwise.
music is subjective, after all, and if your
whole argument is "it's not music" then the
best I can do in response is "yes it is".
but it's also not uncommon to see arguments
based on the composition of the music itself,
and that's where we enter my domain.
probably the most common of these is that
music is defined as the combination of harmony,
melody, and rhythm, and since rap is missing
some of those elements, it's not, technically
speaking, music.
I should note that this isn't a definition
that most music theorists I know would endorse:

Hungarian: 
számunkra ez nem ennyire kőbevésett hiszen a zene egy bonyolult jelenség ami minden ember számára
más-más jelentéssel bír, főleg ha átlépünk bizonyos kulturális határokat.
de nem szeretnék túlságosan belemártózni ebbe, hiszen a definíciókat illető vitatkozás
elképesztően unalmas, szóval nézzük hogy hogyan alkalmazható ez a rapre.
Kezdem az egyszerűbb résszel: a rapnek van ritmusa.
ezt még a legdurvább kritikus is elismeri, szóval nem fecsérelek
túl sok időt erre, de érdemes kiemelni ezt, hiszen a modern rap ritmikailag talán a
legkomplexebb zene manapság, legalább is a pop zene világában.
vegyünk egy pillantást a flow koncepciójára, ami lényegében a ritmika és a rímek egybefonódása ami
gyakran átveszi a reflektorfényt a mű alatt fekvő ütemtől.
ha szeretnél többet olvasni róla, a leírásban belinkeltem egy cikket a témáról,
de menjünk a következő vitatott állításra: a rapben vannak dallamok. És nem csak azokról a dalokról
beszélek ahol egy énekesé a refrén.
a helyzet az alábbi: az emberi hang természetéből adódóan dallamos.
bármilyen hangot adsz ki, annak van egy meghatározható hangmagassága, a beszéd nem kivétel ez alól.
Az angol nyelvben amikor kihangsúlyozok valamit a hangom felemelkedik, és a mondat végén pedig visszasüllyed.

French: 
les nôtres ont tendance à être beaucoup moins normatives, car la musique est un phénomène complexe
qui signifie différentes choses pour différentes personnes, en particulier à travers les frontières culturelles.
Mais je ne veux pas trop m'étendre sur le sujet, parce que débattre de définitions, c'est super ennuyeux,
alors voyons plutôt comment celle-ci s'applique au rap.
Je vais commencer par le plus facile : le rap, ça a du rythme.
C'est quelque chose que même ses critiques les plus sévères vont généralement concéder, donc je ne vais pas m'éterniser
là-dessus, mais je pense que ça vaut la peine d'insister, parce que le rap moderne est une des musiques
les plus complexes au niveau rythmique à notre époque, en tout cas dans le monde de la musique populaire.
Par exemple, prenez le concept du « flow » : c'est essentiellement
un mariage entre rythmes et rimes
qui transcende souvent la métrique sous-jacente de l’œuvre.
Si vous voulez en savoir plus à ce sujet, j'ai mis un lien en description vers un excellent article, mais
passons plutôt à une affirmation plus controversée : le rap, ça a des mélodies. Et, non, je ne parle pas seulement
des chansons où le refrain comporte un
chanteur.
Non, le truc, c'est que la voix humaine est naturellement mélodique.
Quasiment tout ce qu'on peut faire avec a une certaine hauteur de note, et la parole ne fait pas exception.
En anglais, ma voix monte quand je veux
insister sur quelque chose, et à la fin d'une phrase,
elle descend.

English: 
ours tend to be a lot less prescriptive, because
music is a complex phenomenon that means different
things to different people, especially across
cultural boundaries.
but I don't want to go too far down that particular
rabbit hole, because arguing about definitions
is super boring, so instead let's see how
this one applies to rap.
I'll start with the easy one: rap has rhythm.
this is something even its harshest critics
will usually concede, so I won't spend too
much time on it, but I think it's worth emphasizing
because modern rap is some of the most rhythmically
complex music happening right now, at least
in the world of pop.
like, look at the concept of flow: it's essentially
a marriage between rhythms and rhymes that
often transcends the underlying meter of the
piece.
if you want to read more about it, I've linked
to a great paper in the description, but let's
move on to a more controversial claim: rap
has melodies. and no, I'm not just talking
about the songs where the hook includes a
singer.
see, here's the thing: the human voice is
naturally melodic.
almost anything you can do with it has a definite
pitch of some sort, and speech is no exception.
in English, my voice raises when I want to
emphasize something, and at the end of a sentence,
it goes down.

English: 
this is called prosody, and it's why monotonous
speaking sounds so irritating.
we're used to hearing those contours, and
we miss them when they're gone. of course,
speech is different from singing: it relies
more on approximate pitch, with vague shapes
rather than precise notes, but just because
it's not singing doesn't mean it's not melodic.
this may sound like a minor technicality,
but it's not: given how important they are
to communication, I'd argue that mirroring
human speech patterns is, like, the point
of melodies.
or a point, anyway: again, music is complicated
and the same tools can do lots of different
things.
but what rap does is it really focuses on
that one aspect of melodic structure, adding
percussive elements and articulations to emphasize
its speech-like qualities.
make no mistake, though: both the contour
and range of the line still matter.
there's a lot more to rap than just talking.
we can even compare it to techniques like
patter singing, where melodic complexity takes
a back seat to skills like speed and enunciation,
or to the operatic concept of sprechgesang,
which also employs approximate pitch in order
to deliver dialogue naturally without losing
the musicality of the performance.
there's links in the description if you're
curious what those techniques sound like.
so yes, rap has melodies.

Hungarian: 
Ezt úgy hívják hogy prozódia, emiatt hangzik a monoton beszéd idegesítőnek.
Hozzászoktunk ahhoz, hogy halljuk ezeket az elemeket, és hiányoljuk őket ha nincsenek jelen.
Természetesen a beszéd különbözik az énektől: a hozzávetőleges hangmagasságra támaszkodik
mintsem pontos hangjegyekre, de csak amiatt mert nem ének, az még nem jelenti azt, hogy nincs dallama.
apró részletnek hangozhat, de nem az: kiindulva abból hogy milyen fontosak a kommunikációnkban
akár még azt is mondanám, hogy az emberi beszédminták utánzása
mondhatni a dallamok lényege.
vagy legalább az egyik, mindenesetre a zene bonyolult, és egy adott eszközt különböző dolgokra lehet használni.
A rap viszont nagy fókuszt fektet a dallam szerkezet egyik aspektusára
olyan elemeket és tagolásokat használva ami kihangsúlyozza a beszédhez hasonló minőségét.
De tévedés ne essék: sokat számít az, hogy milyen hosszú egy adott sor, és hogy mi veszi azt körül.
Sokkal több rejlik a rapben a szimpla beszédnél.
hasonlíthatnánk a musical-ekben előforduló hadarós dalokhoz, ahol a komplex dallamok
háttérbe szorulnak, és előtérbe kerül a sebesség és a kiejtés, vagy az operai sprechgesang ("énekbeszéd") koncepciójához
amely szintén hozzávetőleges hangszínt alkalmaz párbeszéd közlésére
anélkül hogy elveszne az előadás zeneisége.
a leírásban raktam pár linket ha kíváncsi lennél hogy hogyan hangoznak ezek.
szóval igen, a rapben vannak dallamok.

French: 
C'est ce qu'on appelle la prosodie, et c'est pourquoi c'est si énervant d'entendre quelqu'un parler de manière monotone.
Nous avons l'habitude d'entendre ces contours, et
ils nous manquent quand ils ne sont plus là. Bien sûr,
la parole est différente du chant : elle repose plus sur une hauteur approximative, avec des formes vagues,
que sur des notes précises, mais ce n'est pas parce que ce n'est pas du chant que ça veut dire que ce n'est pas mélodique.
Cela peut sembler être un point technique mineur,
mais ce n'est pas le cas : vu son importance
dans la communication, je dirais que refléter la façon de parler de l'être humain, c'est un peu l'intérêt
des mélodies.
Ou un intérêt, en tout cas : encore une fois, la musique, c'est compliqué, et les mêmes outils peuvent faire beaucoup de choses
différentes.
Mais ce que le rap fait, c'est qu'il se concentre vraiment sur cet aspect de la structure mélodique, en ajoutant
des éléments percussifs et des articulations pour mettre en valeur ses qualités analogues à la parole.
Ne vous y trompez pas, cependant : le contour
et l'amplitude de la ligne mélodique comptent toujours.
Le rap, c'est bien plus que simplement parler.
On peut même le comparer à des techniques comme
le « patter singing », où la complexité mélodique cède
sa place à des compétences comme la vitesse et l'énonciation, ou au concept de « sprechgesang » dans le chant lyrique,
qui utilise également des hauteurs approximatives, de manière à produire des dialogues naturels sans perdre
la musicalité de la performance.
Il y a des liens en description si vous êtes
curieux de savoir à quoi ressemblent ces techniques.
Alors oui, le rap, ça a des mélodies.

Hungarian: 
szimplán csak beszélt dallamok.
ami az utolsó érvhez vezet minket: a harmoniához.
vannak e akkordok a rapben?
bizonyos dalokban vannak: Common "The People" című száma jó példa, és alapvetően egy nagyon jó dal.
de itt vissza kell ugorjak hogy belekössek kissé a definícióba,
hiszen az hogy a harmónia a zene alapvető része, jellemzően európai találmány.
tervezek csinálni egy videót arról hogy hogyan fejlődött a modern harmónia a Gregorián énekből
de egyelőre számunkra az a fontos, hogy nem minden zenei kultúra követte ezt az utat
és mielőtt Európa gyarmatosította volna a világot, a legtöbb zene egyszólamú volt
értve ez alatt hogy csak egy dallamot tartalmazott önmagában amihez esetenként ütőhangszer társult.
a világ legtöbb helyén az akkordok relatíve későn implementálódtak a zenei kultúrába
ennek tudatában jó pár más kultúrát sorolhatnék arra hogy demonstráljam
hogy a zenében nem kötelező a harmónia, de ehelyett egy közelebbi példát választok:
We Will Rock You. Tudod, a Queen-től.
igen, a szám végén elhangzik pár gitár akkord, de a zene nagy részében
csak egy hangot hallunk, vagy a refrénben lényegében ugyanazt a dallamot több oktávban.
ehhez társul a dobbantós-tapsolós ütem ami nem sok harmóniát ad a zenéhez

French: 
Ce sont juste des mélodies parlées.
Ce qui nous amène au dernier élément : l'harmonie.
Est-ce que le rap, ça a des accords?
Eh bien, certaines chansons en ont sans aucun doute : The People de Common est un bon exemple et une excellente chanson.
Mais c'est là que je dois revenir à la définition et la contester, parce que l'idée
que l'harmonie est une partie fondamentale de la musique est une invention profondément européenne.
Un jour, je ferai une vidéo sur la façon dont le plain-chant chrétien a évolué pour devenir l'harmonie moderne, mais
pour l'instant, ce qui compte, c'est que beaucoup de cultures musicales n'ont pas suivi ce même chemin, et
avant que l'Europe ne colonise le monde, la plupart de la musique était ce que les théoriciens appellent monophonique, ce qui
signifie que c'était juste une mélodie toute seule, ou accompagnée par une forme de percussion.
Pour beaucoup de cultures, les accords sont un ajout relativement récent à leur concept de la musique.
Donc, en gardant ça en tête, je pourrais trouver autant d'exemples qu'il en faut dans d'autres cultures pour démontrer que
la musique n'a pas besoin d'harmonie, mais à la place, je vais choisir quelque chose d'un peu plus familier :
We Will Rock You. Oui oui, de Queen.
D'accord, la guitare à la fin joue des accords, mais pendant la plus grande partie de la chanson, c'est juste
une voix seule ou, pendant le refrain, une mélodie doublée à l'octave.
Le seul autre accompagnement, c'est le poum-tchac aux percussions, qui n'ajoute pas

English: 
they're just spoken ones.
which brings us to the final piece: harmony.
does rap have chords?
well, some songs certainly do: Common's The
People is a good example and a great song.
but here's where I do need to go back and
challenge the definition, because the idea
that harmony is a fundamental part of music
is a deeply European invention.
someday I'll make a video about how Christian
plainchant evolved into modern harmony, but
for now what matters is that many musical
cultures didn't follow that same path, and
before Europe colonized the world, most music
was what theorists call monophonic, which
means it was just a melody by itself, or accompanied
by some sort of percussion instrument.
for a lot of the world, chords are a relatively
recent addition to their concept of music.
so, with that in mind, I could grab any number
of examples from other cultures to demonstrate
that music doesn't need harmony, but instead
I'll pick something a little closer to home:
We Will Rock You. you know, by Queen.
yes, the guitar at the end plays some chords,
but for most of the song it's just a single
voice or, in the chorus, a melody doubled
in octaves.
the only other accompaniment is the percussive
stomp-clap pattern, which doesn't add any

Hungarian: 
így ha ehhez a definícióhoz ragaszkodunk ez a zene technikailag
nem számít zenének az utolsó 30 másodpercig, amivel nem hiszem hogy sokan értenének egyet.
de van egy másik vitaérv is a témát illetően: ez a zenei minták használata,
vagy rövid részletek más zenékből, gyakran végtelenítve, ezáltal egy aláfestést kreálva amire az előadó rappelhet.
érdemes megjegyezni, hogy nem minden rap zene használ mintákat: jó pár tartalmaz
eredeti szerzeményeket amelyek csak ahhoz az adott dalhoz lettek írva.
de nem tagadom, hogy gyakori jelenség ebben a műfajban, és a három legnagyobb panasz
vele kapcsolatban hogy repetitív, nem használ valós hangszereket,
és csak újrahasználja más munkáját ahelyett hogy új zenét kreálna.
kezdjük az ismétlődéssel: ezek a "loop"-ok egy klasszikus technikára vezethetőek vissza
melynek neve ostinato, ahol egy zenekar adott részei, jellemzően a basszus,
egy rövid motívumot játszanak amíg a körülötte lévő motívumok váltakoznak és kiterebélyesednek
Pachelbel "D-dúr kánon" című műve egy jó példa, de hogy valami frissebbet említsek
beszéljünk a Verve "Bitter Sweet Symphony" című daláról.
az éneket leszámítva az egész dal egy két ütemből álló loop, ehhez helyenként behoznak hangszereket
hogy változatossá tegyék a dalt, de gyakorlatilag ugyanazt játsszák végig
megállás nélkül.

French: 
non plus d'harmonie, donc si vous voulez vous en tenir à cette définition, la chanson ne devient techniquement
de la musique que dans les 30 dernières secondes, et ce n'est pas quelque chose que la plupart
des gens soutiendraient.
Mais ce n'est pas le seul argument que les gens utilisent : une autre cible commune est l'utilisation d'échantillons,
de courts extraits d'autres chansons, généralement bouclés indéfiniment pour créer un fond sur lequel
l'artiste n'a plus qu'à rapper.
Alors, encore une fois, il est bon de préciser que toutes les chansons de rap n'utilisent pas d'échantillons: beaucoup d'entre elles s'appuient
sur des compositions originales qui ont été spécialement écrites pour cette chanson.
Mais je ne nierai pas que c'est une pratique courante dans le genre, et les trois principaux reproches
à ce sujet sont que c'est répétitif, que ça n'utilise pas de vrais instruments, et que ça
se limite à réutiliser le travail de quelqu'un d'autre au lieu de créer une nouvelle musique.
Commençons par la répétition : ces sortes de boucles rappellent une technique classique
appelée ostinato, où certains pupitres d’un
orchestre, généralement les basses, jouent un court
motif répété, tandis que d'autres pupitres se greffent et développent par dessus.
Le canon en ré de Pachelbel est un bon exemple de
cela, mais pour quelque chose d'un peu plus récent,
parlons un peu de Bitter Sweet Symphony de The Verve.
Si on ignore les voix, l'intégralité de la chanson est juste une boucle de deux mesures. Ils font rentrer et sortir d'autres instruments
pour aider à définir différentes sections,
mais ils jouent tous exactement la même chose
et ils ne s'arrêtent jamais.

English: 
harmony either, so if you're gonna stick to
this definition then the song doesn't technically
become music until the last 30 seconds or
so, and that's not something I think most
folks would agree with.
but that's not the only argument people use:
another common target is the use of samples,
or short excerpts from other songs, usually
looped indefinitely to create a backdrop for
the artist to rap over.
now, again, it's worth noting that not all
rap songs use samples: many of them feature
originally composed beats that were written
specifically for that song.
but I won't deny that it's a common practice
in the genre, and the three main complaints
about it are that it's repetitive, that it
doesn't use real instruments, and that it's
just reusing someone else's work instead of
creating new music.
let's start with repetition: these sorts of
loops are reminiscent of a classic technique
called an ostinato, where some parts of an
orchestra, usually the bass, plays a short
repeating pattern while other parts grow and
develop on top of it.
Pachelbel's Canon in D is a good example of
this, but for something a little more recent,
let's talk about The Verve's Bitter Sweet
Symphony.
ignoring the vocals, the whole song is just
a two-bar loop. they bring instruments in
and out to help define different sections,
but they're all playing exactly the same thing
and they never stop.

French: 
Les ostinatos sont utilisés depuis au moins la période médiévale, il semble donc plus
qu'injuste de dire que le rap n'est pas de la musique pour cette exacte même raison.
Ensuite, penchons-nous sur l'argument des vrais instruments.
C'est en effet un appel à la virtuosité :
cela sous-entend que pour que quelque chose soit
de la musique, cela requiert des compétences techniques pour le créer, et pour le coup, je ne peux pas vraiment citer
d'antécédent historique.
Après tout, pendant une majeure partie de l'histoire, toute la musique était réalisée en live sur des instruments physiques.
Cependant, il convient de faire quelques remarques : d'abord, pendant une majeure partie de l'histoire, nous n'avions pas d'autres
options.
La technologie d'enregistrement n'existait pas vraiment avant les années 1870 et l'invention du
phonographe par Edison, et n'a vraiment décollé qu'une décennie plus tard, avec le gramophone de Berliner,
il est donc injuste de juger la musique moderne sur des critères liés aux limitations technologiques des siècles
passés.
Deuxièmement, les premiers échantillons étaient en fait produits manuellement, ils étaient joués sur des platines par des DJ qui
devaient jongler entre plusieurs enregistrements d'une même piste avec
un timing précis.
Ce n'est généralement plus le cas aujourd'hui, mais il faut reconnaître que les boucles sont une automatisation
d'un processus physique réel, au même titre que le MIDI, disons.

Hungarian: 
Az ostinato a középkor óta jelen volt, emiatt semmiképpen sem fair dolog
azt mondani hogy a rap nem zene ami miatt ugyanezt a technikát alkalmazza.
következőnek tekintsünk a valódi hangszeres érvre.
ez a gyakorlatban a virtuozitást követelné meg, miszerint az, hogy valami zene legyen
ahhoz technikai készséggel kell rendelkezni, és ebben az esetben nem nagyon tudok a történelmi precedenssel vitába szállni.
Hiszen a történelem többségében a zene élő hangszereken volt előadva,
azonban érdemes pár dolgot megemlíteni: először is, a történelem többségében más választásunk nem is igazán volt.
1870-ig nem létezett opció a zene rögzítésére, amikor Edison feltalálta a fonográfot
ami szintén csak rá egy évtizeddel terjedt el Berliner gramofonjával,
emiatt nem érzem fairnek hogy a modern zenét a minket megelőző századok technológiai korlátai alapján bíráljuk.
másodsorban a kezdetekben a mintajátszáshoz kellett készség, hiszen DJ-k játszották őket lemezjátszókon
akiknek a loopoláshoz egy adott lemezből két azonos példányt kellett oda-vissza húzniuk pontos időzítéssel.
függetlenül attól hogy manapság ez nem igaz, érdemes felismerni hogy a loop
egy valós fizikai folyamat automatizálása, csak úgy mint ahogy a MIDI is az.

English: 
ostinatos have been around since at least
the medieval period, so it seems more than
a little unfair to say that rap isn't music
for doing the exact same thing.
next, let's look at the real instruments argument.
this is, in effect, an appeal to virtuosity:
it says that in order for something to be
music, it must take technical skill to create,
and on this one, I can't really argue historical
precedent.
after all, for most of history, all music
was performed live on physical instruments.
however, it's worth noting a couple things:
first, for most of history, we had no other
options.
recording technology didn't really exist until
the 1870s, with the invention of Edison's
phonograph, and it didn't really take off
until a decade later, with Berliner's gramophone,
so it feels unfair to judge modern music by
the technological limitations of centuries
past.
second, early samples were in fact manually
produced, played on turntables by DJs who
would have to jump back and forth between
multiple recordings of the same track with
precise timing.
this isn't usually true anymore, but it's
worth recognizing that loops are an automation
of a real, physical process, just like, say,
MIDI is.

French: 
Si ça : (♪♫), ça compte comme de la musique, même si je l'ai programmé sur un ordinateur à partir d'enregistrements
de notes de piano individuelles, alors les échantillons doivent aussi en être.
Et troisièmement, je pense que c'est une erreur de voir
la virtuosité comme un trait caractéristique de la musique.
Ce point est juste mon avis, mais j'ai tendance à penser que la musique, c'est une histoire d'expression émotionnelle,
pas de compétences techniques, et les artistes devraient utiliser n'importe quel outil auquel ils ont accès pour
faire la chanson qu'ils veulent faire. Et oui,
ça veut dire que je n'ai pas de problème avec l'autotune
non plus.
Les outils sont des outils, et on ne devrait pas juger les artistes pas sur le fait qu'ils les utilisent ou pas, mais sur comment ils les utilisent.
Ce qui nous amène à la dernière critique : que ça se résume à réutiliser paresseusement le travail d'un autre artiste.
Laissons de côté un instant le fait que ça n'en est pas moins de la musique, et que ça en fait juste
la musique de quelqu'un d'autre, et concentrons-nous à la place sur l'histoire de l'emprunt dans l'art, parce que ça remonte
à très longtemps.
La recontextualisation des idées musicales des autres, ça existe depuis aussi longtemps que l'on a
de la musique, mais l'une des plus omniprésentes est le Dies Irae, un hymne grégorien à propos du
Jugement Final.
La première mesure ressemble à ça : (♪♫) et cette mélodie a été, euh, empruntée par beaucoup

English: 
if this (bang) counts as music even though
I programmed it on a computer from recordings
of individual piano notes, then samples should
too.
and third, I think it's a mistake to view
virtuosity as the defining feature of music.
this part is just my opinion, but I tend to
think that music is about emotional expression,
not technical skill, and artists should use
whatever tools they have access to in order
to make the song they want to make. and yes,
that means I don't have a problem with autotune
either.
tools are tools, and we should judge artists
not on whether they use them, but on how.
which brings us to the last critique: that
it's just lazily reusing another artist's
work.
let's set aside for a second that that doesn't
make it not music, it just makes it someone
else's music, and instead let's focus on the
history of borrowing in art, because it goes
back a long time.
recontextualizing other people's musical ideas
has been with us for basically as long as
music has, but one of the most ubiquitous
is Dies Irae, a Gregorian hymn about the Final
Judgment.
the first bar sounds like this (bang) and
that melody has been, um, borrowed by many

Hungarian: 
ha ez (zongora) zenének számít úgy, hogy egy számítógépen játszottam fel
egy hangkollekcióból ahol rögzítették egy zongora összes hangjegyét, akkor a mintának is annak kell lennie.
és harmadjára, szerintem hiba a virtuozitásra úgy tekinteni mint a zene alapvető eleme.
ez csak az én véleményem, de úgy gondolok a zenére valami amivel érzelmeket fejezhetünk ki,
nem pedig technika készségeket, az előadóknak pedig olyan eszközöket kell használniuk amilyenekhez hozzáférnek
annak érdekében hogy olyan zenét csináljanak amilyet akarnak. És emiatt igen, ez azt jelenti hogy nincs problémám az autotune-al sem.
Az eszközök eszközök, nem az alapján kellene bírálnunk előadókat hogy használják őket, hanem hogy hogyan használják őket.
Amely az utolsó kritikához vezet minket: hogy szimplán csak lustán újrahasználja egy másik előadó munkáját.
Tegyük félre azt egy pillanatra, hogy emiatt az még zene marad, csak a zene másé,
és inkább fókuszáljunk a művészettörténetben előforduló kölcsönzést illető példákra
amelyek meglehetősen régi időkre nyúlnak vissza.
Mások zenei ötleteinek újraértelmezése a zene létezése óta jelen volt,
de a leggyakoribb példa erre a Dies Irae, amely egy gregorián himnusz a Végítéletről.
Az eleje így hangzik (zongora) és ez a dallam...
rengeteg zeneszerző által kölcsön lett véve hogy olyan koncepciókat fejezzenek ki mint a halál, vagy természetfölötti erők, beleértve Brahms-ot, Haydn-t,

French: 
de compositeurs pour représenter des concepts comme la mort et le surnaturel, entre autres Brahms, Haydn,
Tchaïkovski, Rachmaninov, Rachmaninov, Rachmaninov… Ecoutez, Rachmaninov aimait vraiment cette mélodie.
Et il est toujours utilisé dans les musiques de film modernes, notamment Shining, Dracula et L'Étrange Noël
de monsieur Jack.
Tout ça pour dire que prendre des morceaux de musique anciens et les utiliser pour créer de nouvelles musiques,
ça a toujours existé.
La seule différence, c'est que maintenant que nous avons la technologie de l'enregistrement, nous pouvons carrément utiliser
les enregistrements originaux.
Mais ça reste de la recontextualisation : allez écouter I'll Be Missing You, l'hommage de Sean Combs
à son ami Notorious B.I.G. venant de mourir, qui utilise un échantillon de Every Breath You Take de The Police
mais pour raconter une histoire complètement différente.
Alors pourquoi est-ce important?
Je veux dire, je l'ai déjà expliqué, j'ai tendance à ne pas être normatif dans ces vidéos.
Je ne suis pas ici pour vous dire quoi penser, j'essaie juste de vous montrer différentes perspectives,
différentes idées, alors pourquoi est-ce si important pour moi que vous pensiez que le rap, c'est de la musique?
Eh bien, c’est dans ces moments qu'on doit
reconnaître que la théorie de la musique
n'existe pas en vase clos.
Nos idées sur la musique sont façonnées par notre expérience du monde qui nous entoure, mais elles façonnent aussi
ces mêmes expériences.
C'est une sorte de boucle de rétroaction, ce qui signifie que les théories que nous avons émises peuvent avoir
de réelles conséquences matérielles, et dans le cas du rap, un genre mis au point et largement associé

English: 
composers to signify concepts like death and
the supernatural, including Brahms, Haydn,
Tchaikovsky, Rachmaninoff, Rachmaninoff, Rachmaninoff…
look, Rachmaninoff really liked this melody.
and it's still in use in modern film scores,
including The Shining, Dracula, and Nightmare
Before Christmas.
the point is that taking pieces of old music
and using it to create new music has been
a thing forever.
the only difference is that now that we have
recording technology, we can use the literal
recordings too.
but it's still recontextualizing: check out
I'll Be Missing You, Sean Combs's tribute
to his dead friend Notorious B.I.G., which
samples the Police's Every Breath You Take
to tell a completely different story.
so why does this matter?
I mean, like I said, I tend not to be prescriptive
in these videos.
I'm not here to tell you what to think, I'm
just trying to show you different perspectives
and ideas, so why is it so important to me
that you believe that rap is music?
well, this is one of those times where we
have to recognize that music theory doesn't
exist in a vacuum.
our ideas about music are shaped by our experience
of the world around us, but they also shape
those experiences.
it's a kind of feedback loop, which means
that the theories we put out there can have
real, material consequences, and in the case
of rap, a genre pioneered by and largely associated

Hungarian: 
Csajkovszkij-t, Rahmanyinov-ot, Rahmanyinov-ot, Rahmanyinov-ot... nézd, Rahmanyinov nagyon szerette ezt a dallamot.
és még mindig használatban van olyan modern filmzenékben mint a Ragyogás, Dracula, vagy a Karácsonyi lidércnyomás.
A lényeg, hogy amióta világ a világ, azóta használnak régi zenei műveket újra új zene kreáláshoz.
Az egyedüli különbség hogy manapság már tudjuk őket rögzíteni, és újra tudunk használni konkrét felvételeket is.
De ettől még mindig újraértelmezés: hallgasd meg Sean Combs "I'll Be Missing You" című számát
amely halott barátja Notorious B.I.G. felé tiszteletnyilvánítás, és a Police "Every Breath You Take" című számát mintázza ahhoz
hogy egy teljesen más történetet meséljen el vele.
Szóval miért számít ez?
Ahogy mondtam, nem követelményeket akarok továbbítani a videóimban.
Nem azért vagyok itt, hogy elmondjam mit gondolok, csak egy másik nézőpontot szeretnék megismertetni veled.
Tehát miért fontos számomra, hogy zeneként tekints a rapre?
Nos, ebben az esetben fel kell ismernünk hogy a zeneelmélet nem egy vákuumban létezik.
A zenéről ismert felfogásunkat a világról észlelt tapasztalataink alakítják
de ezzel együtt a tapasztalataink is átalakulnak.
Afféle visszacsatolásként működik, amely azt jelenti, hogy az elmélet amiről beszélünk
valós, tényleges következményekkel bírhat, és a rap zene esetében, amelynek úttörői a feketék voltak, és gyakran velük azonosítjuk a zenét

French: 
aux Noirs, il n'est pas difficile d'imaginer
quelles pourraient être ces conséquences.
Pour être clair, je ne dis pas que si vous n'aimez pas le rap, vous êtes raciste, mais ce que je dis,
c'est que refuser de le voir comme de la musique, ça représente une dévaluation du concept
d'art et d'expression afro-américains, même si ce n'est pas votre intention. Et tandis que le rap est loin d'être le seul
style inventé par des musiciens noirs, ça vaut le coup de remarquer que le rock, la disco et même le jazz
ont dû faire face au même de genre de réactions négatives à leurs débuts.
Genre, vraiment les mêmes.
J'ai mis un lien en description vers un petit documentaire de PBS.
Donc même si vous vouliez juste avoir un
beau débat philosophique sur la nature
de la musique, ce débat peut causer un réel préjudice si vous ne faites pas attention au contexte culturel
qui l'entoure.
En plus, il y a des choses qui se prêtent beaucoup mieux à ce débat que le rap : je recommande
de commencer par le traité de Cornelius Cardew.
Là on a quelque chose qui pourrait être ou ne pas être de la musique.
En tout cas, merci d'avoir regardé, et merci à nos mécènes de Patreon pour leur soutien
qui permet de faire ces vidéos.
Si vous voulez aider et obtenir de jolis avantages comme des aperçus des épisodes à venir,
il y a un lien vers notre Patreon qui s'affiche maintenant.
Vous pouvez également rejoindre notre liste de diffusion pour être au courant des nouveaux épisodes, likez, partagez, commentez,
abonnez-vous et, surtout, gardez la pêche.

Hungarian: 
könnyen rájöhetünk arra, hogy mik lehetnek ezek a következmények.
Csak hogy tiszta legyen a kép, nem azt mondom, hogy ha nem szereted a rappet akkor rasszista vagy, de azt viszont igen
hogy ha teljességgel diszkvalifikálod mint zenei műfajt, az igenis az afro-amerikaiak művészetének és önkifejezésének semmibenézése,
még akkor is ha nem ez a célod vele, és mivel a rap nem az egyedüli stílus amit fekete zenészek találtak fel
érdemes észrevenni hogy a rock, a disco, és a még a jazz is
ugyanezekkel a kritikákkal szembesültek születésük idején,
a megtévesztésig hasonlóakkal.
Belinkeltem egy rövid PBS dokumentumfilmet a leírásba a témáról.
Szóval még akkor is ha csak egy jó kis filozófiai vitát akarnál lefolytatni a zene természetéről,
az a vita elég nagy kárt tud okozni ha nem óvatosan próbálod megközelíteni az azt körülvevő kulturális kontextust
Nem beszélve arról, hogy sokkal érdekesebb dolgokat ajánlanék arra, amiről vitatkozni lehetne hogy zene e vagy sem, mintsem a rap.
Kezdve Cornelius Cardew "Treatise" című művével.
Na ott például érdemes megkérdezni, hogy ez most akkor zene e vagy sem.
Mindenesetre, köszi hogy megnézted a videót, köszönöm a Patreon támogatásokat
amelyek lehetővé tették ezeket a videókat
ha segíteni szeretnél, aminek cserébe betekintést nyerhetsz a hamarosan megjelenő epizódokba,
megteheted a videón látható Patreon linken keresztül.
Feliratkozhatsz a hírlevelünkre is hogy értesülj az új epizódokról, lájkold a videót, oszd meg, kommentelj, iratkozz fel.

English: 
with black people, it's not hard to imagine
what those consequences might be.
to be clear, I'm not saying that if you don't
like rap you're a racist, but what I am saying
is that refusing to accept it as music represents
a devaluation of the concept of African-American
art and expression, even if that's not your
intent. and while rap is far from the only
style invented by black musicians, it's worth
recognizing that rock, disco, and even jazz
all faced similar backlashes when they first
showed up.
like, really similar.
I've linked to a short PBS documentary about
that in the description.
so even though you may just want to have a
nice philosophical debate about the nature
of music, that debate can cause real harm
if you're not careful about the cultural context
surrounding it.
besides, there's much more interesting things
to have that debate about than rap: I'd recommend
starting with Cornelius Cardew's Treatise.
now there's something that may or may not
be music.
anyway, thanks for watching, and thanks to
our Patreon patrons for supporting us and
making these videos possible.
if you want to help out, and get some sweet
perks like sneak peeks of upcoming episodes,
there's a link to our Patreon on screen now.
you can also join our mailing list to find
out about new episodes, like, share, comment,
subscribe, and above all, keep on rockin'.
