
English: 
Assassin's Creed Odyssey is going further back in time than any other game in the franchise.
All the way back to ancient Greece, one of my personal all-time favorite eras in all of antiquity.
This is blasphemy you say?
Madness?
No.
This!
Is!!
GAME THEORY!!!
ALSO a video done in partnership with Ubisoft, so thanks for supporting the channel, guys.
Hello, Internet!
Welcome to Game Theory.
The show that ventures to break down the science, math, and history, of video games, to a point where it's not all Greek to you.
And if you thought that was a rough joke, well, just forget I said it.
Consider it...

Norwegian: 
Assassin's Creed Odyssey går lengre tilbake i tid enn noe annet spill i serien,
helt tilbake til det gamle Hellas, som er en av mine yndlingsperioder i hele antikken.
Dette er blasfemi, sier du?
Galskap?
Nei!
DETTE
ER
GAME THEORY!!!
Dette er også en video i samarbeid med Ubisoft, så takk til dem for støtten!
Hallo, internett!
Velkommen til Game Theory!
Dette er showet som forsøker å blande sammen matten, vitenskapen og historien i videospill
helt til det ikke lenger er gresk for deg!
Hvis du syntes den vitsen var dårlig, glem at jeg sa den.
Kall den...

Norwegian: 
forhistorisk.
😖
Apropos gammel historie, la oss snakke om Assassin's Creed Odyssey,
som kommer ut denne uken, 5 oktober.
Serien har begynt å gå lenger og lenger tilbake i tid
(den kommer sikkert til å ende opp blant de første menneskene som stikker hverandre med pinner, for man kan ikke gå bakover i historien for alltid),
og Odyssey drar til 431 f.kr, til de greske øyene like ved et krigsutbrudd.
Peloponneskrigen, for å være nøyaktig.
Her kjempet to av verdens største stater mot hverandre;
Athen og Sparta.
Historiens største hjerner mot historiens største krigere.
Ubisoft har gjort det klart at Odyssey er forskjellig fra andre spill i Assassin's Creed- serien
fordi det hovedsakelig er et spill som handler om valg.
Spillerne kan bestemme sin egen kampstil, sine romanser og til og med bestemme plottet.
Dette fører til seriens første tilfelle av forskjellige slutter.
Hvert enkelt valg du tar gir en merkbar effekt på historien i spillet,
fra utstyret ditt til skjebnen til de rundt deg,

English: 
"Ancient" history.
(Ba dum Ching)
Speaking of ancient history, let's talk Assassin's Creed Odyssey, which is coming out later this week.
As the series continues to rewind to earlier and earlier points in history.
Which will no doubt eventually end up back to a point where primordial man is just poking each other with sticks.
Because there's only so far back you can go.
Odyssey, takes a pit stop in 431 B.C. to visit the Greek Isles just as they're on the brink of warfare.
The Peloponnesian War specifically,
which pitted two of the world's powerhouses against each other:
Athens V Sparta.
History's greatest minds versus history's greatest warriors.
Now, Ubisoft has made it clear that Odyssey is different from the rest of its Assassin Brotherhood, because it's ultimately a game about choice.
Where players can customize their fighting style, romances, and even their plot, leading all the way to a series first.
Multiple endings.
Your moment to moment decisions have a fundamental impact on the story progression.
From hero customization to the fate of the people around you.

Norwegian: 
og det er her ting virkelig begynner å bli interessante.
Du spiller nemlig som enten Alexios eller Kassandra,
en ung spartansk gutt eller jente som i følge familien fikk en spådom om å bringe undergang til Sparta,
så familien din gjør det logiske valget
å kaste deg utfor en klippe.
#ForhistoriskeProblemer #IkkeVelsignet
17 år senere er du plutselig tilbake
som en dødelig leiesoldat med en øks å plukke.
Vel, det er egentlig en forhistorisk spydspiss som du fikk i arv av din legendariske bestefar, Kong Leonidas.
Uansett, du har et ess i ermet,
og sikkert et par blåmerker etter fallet fra klippen,
og du har en stort valg foran deg:
Hvem vil du støtte?
Sparta eller Athen?
Ditt hjem og ditt folk
eller de som ikke kastet deg utfor en klippe?
Det mine damer og herrer, er spørsmålet.
Hvordan vil din helt påvirke vestens historie gjennom sine handlinger i det gamle Hellas?
Det er akkurat det jeg skal svare på i dag.
Ved å se på historien om Peloponneskrigen, får vi ikke bare alt vi trenger å vite for å velge side,

English: 
And it's there where things really start to get interesting.
Because in the game, you play as either Alexios or Kassandra,
a young Spartan child whose family line has been prophesized to bring doom to the Spartan Empire.
So your family takes the reasonable approach:
throwing you off a cliff.
Fast-forward 17 years, and suddenly you resurface.
A deadly mercenary with an axe to grind.
Well, it's really an ancient magical spearhead that was inherited by your legendary war hero grandfather, Leonidas.
REGARDLESS, you have a chip on your shoulder,
Figuratively, and probably literally from that fall off the mountain, and one major choice in front of you:
Who do you side with?
Sparta or Athens?
Your home and your blood, or the people who didn't just drop you off a cliff?
That, ladies and gentlemen, is the question.
How will your legendary hero define the history of modern civilization through their actions in ancient Greece?
Well, that's exactly what I intend to answer today.
By looking at the history of the Peloponnesian War, we'll not only have everything we need to make the right decision,

English: 
but along the way, we'll be learning that sometimes the greatest weapon in a legendary warrior's arsenal...
is knowledge.
Cue the sappy graphic!
Aw... Knowledge really is power.
The Peloponnesian War wasn't just a game changer in ancient Greece,
but for the entire ancient world.
You see, back then, Greece did a lot more than simply supply the world with baklava and Instagramable destinations for 22 year old backpackers who are totally finding themselves.
Now, ancient Greece was literally the center of the civilized world,
and spent, pretty much, all their time either conquering other people
or smacking down people who wanted to conquer them.
Unfortunately, the problem wasn't always their enemies on the outside, like the Persians or the Egyptians.
It was actually that they couldn't get along on the inside.
If ancient Greece were a high school,
think of Athens as being the nerdy kids from the north, and Sparta being the buff jocks from the "south side!"
In the north, Athens might not have been getting dates to the prom but they were all like
"We're gonna invent stuff, like democracy, and alarm clocks, and...
Triangles."

Norwegian: 
men vi lærer også at noen ganger er en krigers beste våpen...
kunnskap.
Vis dovendyrbildet!
Ååååh!
Kunnskap er virkelig makt!
Peloponneskrigen var ikke bare et vendepunkt for antikkens Hellas,
men for hele den antikke verden.
På den tiden gjorde Hellas mye mer enn å gi verden baklava og Instagramvennlige reisesteder
for 22 år gamle backpackere som "totally finner sitt sanne jeg".
Antikkens Hellas var sivilisasjonens sentrum,
og de brukte mye tid på å enten beseire folk
og slå ned andre folk som prøvde å beseire dem.
Dessverre var ikke problemet alltid folk utenfor, som perserne og egypterne,
men at de ikke kom overens seg imellom.
Hvis antikkens Hellas hadde vært en ungdomsskole, tenk på athenerne som nerdene fra nord
og spartanerne som de sterke idrettsbarna fra sør.
Athenerne hadde kanskje ikke fått drag på damene, men de tenkte:
"Vi finner opp ting som demokrati og alarmklokker! og trekanter!"

Norwegian: 
Og Sparta sa: "Lite teit, ass!
Ingen bryr seg om når du står opp hvis byen din brenner ned."
Det må jeg si er et godt poeng.
"Vi er oligarker, det handler om militæret, mann!
Og vi får alle damene med våre massive muskler."
Så selv om du begynner Odyssey i starten av Peloponneskrigen,
har ikke disse bystatene vært venner på en lang stund.
Like før krigen var de midt i en 30 år lang fredsavtale
Som...…… ikke var særlig mye til fredsavtale siden begge statene gjorde brudd på den stort sett hele tiden.
De hjalp allierte her,
de sendte noen hjelpetropper til fienden der...
Etter et par tvilsomme handlinger, begynte begge statene å bli litt sinte på hverandre,
og hele situasjonen tok fullstendig av og ble til Peloponneskrigen.
Så: Når du får valget i spillet, hvem støtter du?
Vi tar for oss Athen først.
Hvorfor skulle du, som en spartansk kriger, støtte rivalstaten Athen?

English: 
And Sparta was like
"Yeah, bro. That's stupid. No one cares what time you get up if your city's being burned down."
(Which I gotta say is a fair point.)
"We're Oligarchs! It's all about the military bro!
And uh, oh, yeah, we get all the ladies with our massive pecks!"
So even though you land in Odyssey at the beginning of the Peloponnesian War,
these guys haven't been seeing eye to eye for a long time.
Leading up to the war, both sides were in the middle of a thirty-year peace treaty,
whiiiiiiiiiccccchhhh...
really wasn't much of a peace treaty, since both sides totally were cheating on it.
Basically ALL THE TIME.
They would help out an ally here,
they would send a few little reinforcements to the enemy over there,
after a few shady dealings,
both sides started to feel a little resentful.
And the whole situation completely melted down and exploded creating
So, then, when confronted with the choice in the game, which side do you support?
Let's break it down with Athens first.
Why would you, a Spartan warrior bro,
or warrior sis,
want to back a rival city-state of Athens in the game?

English: 
Well outside of the teeny tiny detail of them not trying to kill you when you were a child,
honestly, the biggest reason is because Athens was simply awesome!
It was the center of the world.
It was responsible for the Golden Age of Greece.
Which is basically the period of Greek history famous for tons of inventions and knowledge that we are still using today!
Two and a half millennia later!
It's the stuff that you hear about in history books, from philosophy, to theatre, to engineering,
all straight from the minds of the Athenian people
Greek warriors sailing around and huge fleets of ships.
That's mostly Athenians too,
who were renowned for their naval force at the time.
Even geometry!
Yep. Sorry to every tenth grader out there.
But that was also an Athenian invention.
Which can I just say; how easy must it have been to invent something way back in the greek days?
You draw a few lines, you connect them. Boom!
Suddenly you're the father of geometry.
Woopadiedo. I can squiggle on my stone tablet pad too, friend.
Anyway, in the game when you're fighting on the side of Athens, or the Attic Side as it's called in history,

Norwegian: 
Vel, bortsett fra den ørlille detaljen at Sparta prøvde å drepe deg da du var liten,
er den største grunnen egentlig at Athen rett og slett var fantastisk.
Athen var verdens sentrum, og ansvarlig for Hellas' gullalder,
som er den perioden i gresk historie mest berømt for kunnskap og oppfinnelser som vi fremdeles bruker i dag,
to og et halvt årtusen senere!
Det er det du leser om i historiebøkene, fra filosofi til teater til ingeniørvitenskap.
Alt dette kom originalt fra athenerne.
Greske krigere som seilte med store skipsflåter var for det meste også athenere.
De var berømte for skipene sine på den tiden.
Selv geometri. Jepp, beklager til alle tiendeklassinger, men det var også en athensk oppfinnelse.
Og jeg må si:
Hvor lett er det ikke å finne opp ting på den tiden?
Du tenger noen streker, du trekker dem sammen,
bom!
Plutselig er du geometriens far.
Woppedidu! Jeg kan også tegne på steintavlen min.
Uansett, når du slåss på athenernes side,
eller den attiske siden, som det heter i historien,

Norwegian: 
så spiller du på lag med den mest avanserte sivilisasjonen i den vestlige verden.
Men hva om du foretrekker muskler over oppfinnsomhet?
La oss se hva Sparta har å tilby vår nytenkende leiesoldat.
Først og fremst er det ingen tvil om at spartanerne var de mest fryktede krigerne i Hellas.
Men du trenger ikke ta mitt ord for det.
Ta denne historien som bevis:
Ca. 345 f.kr hadde Filip II av Makedonia (faren til Aleksander den store) erobret mange av de greske bystatene
og planla å beseire Sparta.
Han sendte spartanerne til og med et brev der det stod:
"Hvis jeg når byen deres, ødelegger jeg gårdene deres, slakter folket deres og ødelegger byen deres."
Sparta svarte med ett ord:
"Hvis."
Her snakker vi det største "thug life"- øyeblikket i historien!
Og det verste var at det virket!
Verken Filip II eller Aleksander den store prøvde å erobre Sparta.
Den historien burde alene være nok til å få deg til å ville kjempe for Sparta,

English: 
you're playing on behalf of the most advanced civilization in the Western world.
But what if you're more of a brawn over brains type?
Let's look at what Sparta has to offer our entrepreneurial little mercenary.
First and foremost,
there's really no debating that Spartans were the most feared warriors of the ancient world. But you don't have to take my word for it.
Consider this story for proof.
Around 345 B.C., Philip II of Macedon
Alexander the Great's father,
had conquered a good chunk of the Greek city-states, and soon set his sights on Sparta.
He even went so far as to send him a threat. Quote:
Sparta replied with one word:
Talk about the greatest thug life moment in history!
And even more impressive, it worked. Philip II and Alexander the Great never actually tried to conquer Sparta!
Now that story alone should make you want to fight on behalf of that city-state.

Norwegian: 
men for å få full kontekst, må vi vite hva som gjorde Sparta så fryktet.
Spartanske gutter ble testet som soldater fra fødselen av.
De ble da vurdert av et eldsteråd kalt Gerousia
for å se om de virket sterke nok til å slåss i hæren som voksne.
Hvis de ikke ble godkjent, ble de drept,
noe som er en ganske merkelig utvalgsmetode med tanke på at alt babyer gjør er å slå seg selv i hodet
de tre første månedene av livet mens de prøver å lære grunnleggende motorikk.
Ah, ja! Dette barnets veivende armer vil passe godt til å bære et skjold en dag.
Så, når guttebarnet var rundt 6-7 år,
ble han satt inn i hæren og begynte treningen sin i et system med navn agoge.
Det inkluderte alt fra sang og jakt til, så klart, kamptrening og smertetoleranse.
Gutter gikk ofte barbent, og fikk lite mat for å lære å ikke miste fokus i harde omstendigheter når de kriget.
Lite mat lærte dem også å stjele, slik at de fikk øving i å nære seg selv.
De risikerte å bli hardt straffet, ikke for selve stjelingen,

English: 
But if you really want context we have to start by understanding what made Sparta so feared.
For boys born in ancient Sparta, their consideration as potential soldiers began literally right after they were born.
When they were inspected by a council of elders, named the Gerousia, to determine if the boys looked physically fit enough to fight in the army someday.
If not,
they were left down the mountain to die.
Which is a pretty stiff selection process, when you consider that pretty much all babies do is just
smack themselves in the head repeatedly for the first three months of life as they try to learn basic motor control.
"Ah, yes.
This baby's flailing arms will do a fine job of holding a shield one day."
Then when a Spartan boy was about six or seven years old,
he was drafted into the army and began his training via a system known as Agoge.
Which included everything from singing to hunting
to, of course, fighting and pain tolerance.
Boys often marched barefoot, and were underfed so that they wouldn't be fazed by harsh conditions when they were at war.
Underfeeding the boys also incentivized them to steal, so that they could practice fending for themselves.
Though they would face strict punishment. Not for the stealing itself,
but for being careless enough to be caught.

English: 
One story meant to exemplify these values instilled in Spartan boys goes as follows:
A young soldier, about 13 years old, steals a fox from a neighboring village.
But when he's spotted by his superior, he hides the fox under his tunic.
The fox begins scratching and biting the boy, tearing into him.
But the boy doesn't flinch. He doesn't reveal how much pain he's in to his superior and is successfully able to hide his stolen pet.
Even though it injured him so badly, that he eventually died from his wounds.
What does the Fox say?
"Let me out!"
What does the boy say?
Nothing. Because he's a Spartan through and through.
And because he eventually died.
Suffice it to say that toughness was valued among the Spartans. And not just in their demeanor,
but also in their fighting style.
Even though Spartan soldiers would carry javelins,
they generally rejected ranged weapons,
And would even outsource their archery mercenaries, most frequently from the island of Crete.
The writer, Plutarch, even tells the story of how one Spartan soldier, in the Peloponnesian War, who was mortally wounded by an arrow, said that he was not afraid to die,

Norwegian: 
men for å ha vært uforsiktige nok til å bli tatt.
En fortelling ment til å eksemplifisere disse tingene lyder som følger:
En ung soldat på omtrent 13 år stjeler en rev fra en annen landsby,
men hans overordnede får øye på ham, gjemmer han reven under tunikaen sin.
Reven begynner å klore og bite gutten, og river ham i magen.
Men han reagerer ikke.
Han avslører ikke smerten sin til sin overordnede, og klarer derfor å gjemme den stjålne reven,
selv om han ble skadet så hardt at han døde av sårene sine.
Hva sier reven? "SLIPP MEG UT!!"
Hva sier gutten? Ingenting.
Fordi han er spartaner tvers igjennom.
Og fordi han døde.
Det kan trygt sies at styrke hadde høy verdi i Sparta,
ikke bare i holdning, men også i kampstil.
Selv om spartanske soldater brukte spyd, sa de hovedsakelig nei til distansevåpen,
og tok til og med bueskytterne sine utenfra,
som oftest fra Kreta.
Historikeren Plutark forteller historien om en spartansk soldat i Peloponneskrigen som ble truffet av en pil

Norwegian: 
og sa at han ikke var redd for å dø, men var skuffet over å ha blitt drept av et så feigt våpen.
Selv når spartanerne ikke hadde våpen, slåss de som helter.
De gamle grekerne hadde en kampsport som kaltes Pankration.
Den var på en måte stamfaren til MMA.
Pankration var antikk olympisk sport som involverte
boksing, sparking, leddlåsinger, kvelninger, kast og stort sett alt annet en biting og utskraping av øyne.
Faktisk var sparket mot brystet som ble kjent i filmen 300 et ganske vanlig Pankration-trekk.
Det er til og med avbildet på antikke vaser, og nevnes av den greske retorikeren Lucian.
Det finnes også i spillet.
Vil du sparke en løve i hodet? Sett i gang, for trekket fantes i historien.
Å! Husker du jeg sa at biting og plukking av øyne ikke var tillatt i Pankration?
Vel, det er ett sted i Hellas det ikke var ulovlig, og jepp,
det var Sparta.
Slike taktikker hadde gjort gamle Leonidas stolt.
Så bortsett fra å kjempe sammen med historiens mest skremmende krigere,
hvorfor skulle det være riktig å velge Sparta i Assassin's Creed Odyssey?

English: 
he was just disappointed that he'd been killed by such a cowardly weapon.
Even when Spartans had no weapons at all, they still put up one heck of a fight.
Ancient Greeks practice the sport named Pankration,
Which was sort of like the grandfather of mixed martial arts.
Pankration was an ancient Olympic sport that involved
boxing,
kicking,
submission holds,
chokes,
throws,
and pretty much anything else besides biting and gouging out eyes.
Fun fact, the straight kick to the stomach or chest that was made famous in the movie "300" was actually a pretty common Pankration move.
It's even memorialized in pottery and mentioned by the Greek writer Lucien.
And by this game.
You want a front punt a lion?
Be my guest, because it is historically accurate.
Oh, and you know how I said that there is no biting or gouging allowed in Pankration?
Well, there's one place in the Greek world where they weren't banned and you guessed it. It was Sparta.
These are the kind of tactics that would have made old Leonidas proud.
So outside of aligning yourself with history's most intimidating warriors,
why would it make sense to choose Sparta in Assassin's Creed Odyssey?

English: 
Well ultimately, most people agree that it was Athens to blame for starting the Peloponnesian War in the first place,
since they technically broke more of the rules of the peace treaty with Sparta.
Call it revenge of the nerds, but for all that bravado of the Spartans,
it was actually Athens that were arrogant and warmongering, by making secret alliances behind the scenes.
Then, there's the Battle of Sphacteria,
where Athens REALLY started to look like the bad guys in this war through their use of hostages.
Up to that point in the war, Sparta looked unbeatable.
But in the words of Donald Kagan, in his book, the Peloponnesian War, quote:
end quote.
Through this dishonorable maneuver threatening to kill off the 292 captured soldiers, should Sparta decide to attack the island,
Athens was able to get the unbeatable Spartan soldiers to, not only surrender control of the area,

Norwegian: 
Til syvende og sist er de fleste historikere enige i at det var Athen som startet Peloponneskrigen uansett.
Det var nemlig Athen som brøt det meste av fredstraktaten med Sparta.
Kall det gjerne nerdenes hevn, men på tross av spartanernes krigerske makt,
var det faktisk Athenerne som var arrogante og krigshissige ved å danne allianser i hemmelighet.
Vi har også Slaget ved Sfakteria,
der Athenerne begynte å se ordentlig urettferdige ut på grunn av deres bruk av gisler.
Frem til da hadde Spartanerne sett uovervinnelige ut,
men som Donald Kagan sier i boken sin, The Peloponnesian War,
Sfakteria hadde endret krigens natur.
Spartanerne ville antakelig aldri overgitt seg. Nå, i besittelse av spartanske gisler, kom Athen med et ultimatum.
En spartansk invasjon av Attika ville føre til at gislene ble henrettet.
Sitat slutt.
Gjennom denne skammelige handlingen, å true meg å drepe de 292 gislene dersom Sparta invaderte øya,
fikk Athenerne de uovervinnelige spartanerne til ikke bare å overgi kontrollen av området,

Norwegian: 
men de forlenget også krigen med flere år.
Ved å slåss for Sparta, støtter du ikke bare de mest ærefulle krigerne,
men du allierer deg også med dem som vinner krigen.
Beklager, spoileradvarsel. Men dette skjedde faktisk for 2500 år siden, så jeg synes vel ikke dette er en spoiler lenger.
Sparta klarte å overmanne den athenske flåten,
kutte matforsyningene deres
og til slutt beleire Athen til byen gav seg.
Spartanerne fortsatte å være hederlige. Selv om deres allierte ville at Athen skulle bli ødelagt
og alle athenske borgere skulle bli slaver,
så nektet Sparta å ødelegge en by som hadde gjort så mye godt for Hellas i nødstider.
Derfor ivaretok de Athen og tok det inn i sitt eget styresystem.
Normalt sett hadde jeg valgt nerdenes side,
men i dette tilfellet er den andre siden hederlig, tøff og viktigst av alt;
de vinner, som var det som skjedde i virkeligheten,
som ikke er dumt.

English: 
but also prolong the war for multiple more years!
So choosing to assume your ranks as a Spartan hero, not only has you siding with arguably the more honorable warriors,
but you'd ultimately be siding with the (spoilers) as well.
Sorry, spoiler alert
but it literally happened 2,500 years ago.
So I feel like the statute of limitations on spoilers is pretty much over at this point.
Sparta was able to overcome the Athenian naval force take out their food supplies and ultimately siege the city-state into submission.
Honorable warriors until the very end, despite Sparta's allies demanding that Athens be destroyed and all of its citizens enslaved.
Sparta announced their refusal to destroy a city that had done a good service at a time of greatest danger to Greece.
And so they preserved Athens and took it into their own system.
Normally, I would be all aboard siding with the nerds,
but in this case, your honorable.
you're a badass,
and most importantly of all,
you win, which sets history down the course it took in real life!
Which isn't necessarily a bad thing.

Norwegian: 
Dette er tre gode grunner til at Sparta fortjener dine ferdigheter som leiesoldat.
Det er også en annen grunn til at det er lurt å støtte Sparta,
og den har ikke å gjøre med storslagne æreskoder eller voldsomme historiske maktkamper.
Den handler om den din egen fortelling hovedsakelig koker ned til,
individet.
Individuelle krigere på slagmarken
styrt av det politiske spillet langt over dem.
I denne sammenhengen er det viktig å huske at karakteren din først og fremst er en leiesoldat,
og Sparta var en bystat av krigere
som stadig prøvde å utvide makten sin,
og det betyr én ting:
Krig.
En krigerstat som sulter etter kamp og ikke skammer seg over å leie inn leiesoldater for å fylle troppene sine
er ærlig talt gode penger.
Og krig er noe du kommer til å ville tjene på i spillet,
om ikke annet, for å få maten på bordet.
Så når du skaffer deg Assassin's Creed Odyssey og får det store valget,
husk at selv om det kan være fristende å velge nerdene,
så er det å støtte historien som fører til seier.
Men hei!
Det er bare en teori,

English: 
Already three solid reasons why Sparta deserves your mercenary skills.
But there is one final reason siding with Sparta makes sense.
And it's not tied to grandiose honor codes or sweeping historic power struggles.
It's what every war story ultimately boils down to, the human element.
Individual fighters on the battlefield, caught up in the political machinations that are far above them.
In this case, it's important to remember that your character is a mercenary first and foremost, and Sparta was a warrior sity-state,
actively looking to expand their power and that means one thing:
War.
A warrior culture that's hungry for battle,
that's not ashamed to hire out mercenaries to fill out their ranks, is quite frankly good for business.
And the business of war is one that you're going to want to continue when you're an assassin.
If for no other reason than to keep food on the table.
So when you pick up and play Assassin's Creed Odyssey and are offered the choice,
remember; while we all might be drawn to the nerdy, in this case, siding with history is the one true path to victory.
But hey, that's just a theory!

English: 
A Game Theory!
Thanks for watching.

Norwegian: 
EN GAME THEORY!
Takk for at du så på!
