
Italian: 
Alla deriva da solo attraverso l'oscurità dello spazio,
una piccola capsula attraversa il vuoto.
A bordo, i due pionieri si preparano per
il prossimo passo del loro viaggio.
Poche ore fa, la storia era stata fatta.
Per la prima volta, gli astronauti
si era lanciato in orbita in modo commerciale
veicoli spaziali costruiti - il primo lancio con equipaggio
dagli Stati Uniti in quasi un decennio.
Guardando giù dall'orbita, trasportavano il
speranze e sogni di un mondo intero, sapendo
che questo era solo l'inizio.
Innumerevoli mondi verrebbero presto esplorati, innescando un futuro vibrante tra le stelle.
Nell'odierno aggiornamento della missione su Marte, lo saremo
dando un'occhiata a ciò che verrà dopo
per il volo spaziale umano dopo il primo lancio di Dragon con equipaggio da parte della NASA e SpaceX.
Tratteremo la commercializzazione dell'orbita terrestre bassa,
gli sforzi in corso per costruire astronavi
in Texas, il piano per il ritorno degli astronauti

Finnish: 
Yksin avaruuden pimeydessä ajelehtien,
pieni kapseli kulkee tyhjiön läpi.
Kyydissä kaksi edelläkävijää valmistautuu
matkansa seuraavaan vaiheeseen.
Historiaa oli tehty ainoastaan tunteja aiemmin.
Ensimmäistä kertaa astronautit
laukaistiin kiertoradalle kaupallisesti -
rakennetulla avaruusaluksella - ensimmäinen miehitetty laukaisu Yhdysvalloista lähes vuosikymmeneen.
Alas maapalloa katsoessaan, he kantoivat koko maailman toivoja ja unelmia tietäen, -
että tämä oli vasta alkua.
Lukuisia maailmoja tultaisiin pian tutkimaan,
sytyttäen eloisan tulevaisuuden tähtien keskuudessa.
Tämänpäiväisessä Mars Mission Update -päivityksessä selvitämme, mitä avaruusmatkailu pitää -
sisällään, NASA:n ja SpaceX:n ensimmäisen
miehitetyn Dragon-lennon jälkeen.
Käymme läpi matalan maan kiertoradan
(LEO, low Earth orbit) kaupallistamisen, -
Texasissa käynnissä olevat ponnistukset rakentaa Starship-aluksia, suunnitelmat paluusta -

Spanish: 
 Solitaria en la oscuridad del espacio, una pequeña cápsula viaja por el vacío.
A bordo, dos pioneros se preparan para dar el próximo paso en su viaje.
Hace tan solo unas horas se ha hecho historia.
Por primera vez, una empresa privada ha lanzado astronautas al espacio
en el primer viaje tripulado estadounidense en casi una década.
Echando un vistazo desde la órbita, sabían que llevaban consigo los sueños y esperanzas de todo el mundo...
... sabiendo que esto es solo el principio.
Incontables mundos pronto serían explorados, iniciando un futuro brillante entre las estrellas.
En la actualización del camino a Marte de hoy, vamos a hablar de los próximos pasos
del programa espacial de la NASA y SpaceX tras el lanzamiento de la Crew Dragon.
Hablaremos de la comercialización de la órbita baja,
de la construcción de prototipos de Starship en Texas, del plan para regresar astronautas

English: 
Drifting alone through the darkness of space,
a small capsule traverses the void.
Onboard, the two pioneers prepare for
the next step of their voyage.
Mere hours ago, history had been made.
For the first time, astronauts
had launched into orbit in a commercially
built spacecraft – the first crewed launch
from the United States in nearly a decade.
Looking down from orbit, they carried the
hopes and dreams of a whole world, knowing
that this was just the beginning.
Countless worlds would soon be explored, igniting a vibrant future amongst the stars.
In today’s Mars Mission Update, we’re going to be
taking a look at what comes next
for human spaceflight after the first crewed Dragon launch by NASA and SpaceX.
We’ll cover the commercialisation of low Earth orbit,
the ongoing endeavours to build Starships
in Texas, the plan to return astronauts to

Italian: 
la luna in modo sostenibile e, infine,
come consentiranno tutti questi ingredienti
le prime missioni umane sul pianeta rosso.
* Intro gioca *
Il 30 maggio 2020, gli astronauti della NASA Doug Hurley
e Bob Behnken furono legati in uno SpaceX
Capsula di drago in cima a un razzo Falcon 9. Con
il loro riuscito lancio in orbita, un giorno
più tardi attraccarono con lo spazio internazionale
Stazione. Ma questa non era una routine qualsiasi
missione, è stato il primo lancio di astronauti
da una società privata e il ritorno dell'essere umano
volo spaziale negli Stati Uniti dopo il
ritiro dello Space Shuttle nel 2011.
Questa missione, nota come Demo-2, segna il culmine
del programma commerciale della NASA. Il centrale
l'obiettivo dell'equipaggio commerciale è quello di ridurre i costi
di inviare astronauti nello spazio commercializzando

Finnish: 
kuuhun pysyvällä tavalla, ja lopuksi,
miten kaikki tämä mahdollistaa -
ensimmäiset miehitetyt
lennot punaiselle planeetalle.
Suomennos: 
Mikko Koskelin - @mikoske
30. toukokuuta 2020, NASA:n astronautit
Doug Hurley ja Bob Behnken istutettiin SpaceX:n -
Dragon-kapseliin Falcon 9 -raketin päällä.
Onistuneen laukaisun jälkeen, seuraavana päivänä -
he telakoituivat kansainvälisen avaruusaseman (ISS) kanssa. Tämä ei ollut mikä tahansa rutiinitehtävä, -
vaan se oli ensimmäinen yksityisen yrityksen toteuttama astronauttilento sekä -
miehitettyjen avaruuslentojen palautus Yhdysvaltoihin avaruussukkula-ohjelman päätyttyä vuonna 2011.
Tämä lento, Demo-2, merkitsee huipennusta NASA:n kaupallinen miehistö (Commercial Crew) -ohjelmassa.
Ohjelman keskeisenä tavoitteena on pienentää astronauttien lähettämisen hintaa kaupallistamalla -

Spanish: 
a la Luna de forma sostenible en el tiempo y, finalmente, cómo todo esto permitirá
las primeras misiones humanas al Planeta Rojo.
El 30 de mayo de 2020, los astronautas de ka NASA Doug Hurley y Bob Behnken entraron en la cápsula Dragon
de SpaceX encima de un cohete Falcon 9. Con su lanzamiento exitoso a la órbita, un día
después se acoplaron a la Estación Espacial Internacional. Pero esta no era una misión
rutinaria, sino el primer lanzamiento de astronautas por una empresa privada y el regreso de
los lanzamientos tripulados desde Estados Unidos desde la retirada del Transbordador en 2011.
Esta misión, conocida como Demo-2, marca la culminación del programa Commercial Crew de la NASA.
El principal objetivo de este programa es reducir el coste de enviar astronautas al espacio a base de comercializar

English: 
the Moon in a sustainable way, and finally,
how all these ingredients will enable
the first human missions to the red planet.
*Intro plays*
On May 30th, 2020, NASA astronauts Doug Hurley
and Bob Behnken were strapped into a SpaceX
Dragon capsule atop a Falcon 9 rocket. With
their successful launch into orbit, one day
later they docked with the International Space
Station. But this was not just any routine
mission, it was the first launch of astronauts
by a private company and the return of human
spaceflight to the United States after the
retirement of the Space Shuttle back in 2011.
This mission, known as Demo-2, marks the culmination
of NASA’s Commercial Program. The central
goal of Commercial Crew is to reduce the cost
of sending astronauts to space by commercialising

Italian: 
orbita terrestre bassa. L'idea è che questo
libererebbe le risorse della NASA per concentrarsi
in missione nello spazio profondo. Nel 2012, a
iniziativa simile, il carico commerciale,
o COTS, il programma ha visto un prodotto commercialmente costruito
e operava navicella spaziale, SpaceX's Dragon,
iniziare regolarmente missioni di rifornimento verso l'estero
stazione Spaziale. Basandosi sul successo di
carico commerciale, nel 2014 la NASA ha ottenuto il riconoscimento commerciale
Contratti di equipaggio con due compagnie: SpaceX (con
un contratto da $ 2,6 miliardi) e Boeing (con $ 4,2
bn). Ogni azienda aveva il compito di costruire
una navicella spaziale capace di equipaggio, con due dimostrazioni in volo
missioni e inizio del trasporto di astronauti
servizi alla Stazione Spaziale Internazionale.
Sebbene i primi voli con equipaggio fossero inizialmente
previsto per il 2017, il programma commerciale dell'equipaggio
sta finalmente raggiungendo la realizzazione. SpaceX sviluppato
Dragon 2, chiamato Crew Dragon nel suo astronauta
configurazione, che ha visto il suo primo volo

Spanish: 
la Órbita Terrestre Baja. Esto liberaría recursos de la NASA para centrarse
en misiones al espacio profundo. En 2012, una iniciativa similar (Commercial Cargo o COTS)
dio lugar a una nave de carga comercial operada por SpaceX, la Dragon original,
para llevar regularmente suministros a la Estación Espacial Internacional. Su éxito
provocó que en 2014 la NASA diera contratos del programa tripulado a dos empresas, SpaceX (un contrato de
2,6 miles de millones) y Boeing (con uno de 4,2 miles de millones). Cada empresa construiría
una nave tripulada, lanzaría dos misiones de prueba y después empezaría el transporte regular de astronautas
a la Estación Espacial Internacional. Aunque los primeros lanzamientos tripulados estaban
planeados para 2017, el programa Commercial Crew por fin está dando sus frutos. Spacex desarrolló
la Dragon 2, llamada Crew Dragon en su configuración tripulada, la cual se lanzó por primera vez

English: 
low Earth Orbit. The idea being that this
would free up NASA’s resources to focus
on missions to deep space. Back in 2012, a
similar initiative, the commercial cargo,
or COTS, program saw a commercially built
and operated spacecraft, SpaceX’s Dragon,
begin regular resupply missions to the international
space station. Building on the success of
commercial cargo, in 2014 NASA awarded Commercial
Crew contracts to two companies: SpaceX (with
a $2.6 bn contract) and Boeing (with $4.2
bn). Each company was tasked with building
a crew-capable spacecraft, flying two demonstration
missions, and beginning astronaut transport
services to the International Space Station.
Though the first crewed flights were initially
planned for 2017, the Commercial Crew Program
is finally reaching fruition. SpaceX developed
the Dragon 2, called Crew Dragon in its astronaut
configuration, which saw its first flight

Finnish: 
matala maan kiertorata. Ajatuksena on, että tämä vapauttaisi NASA:n resursseja -
matkoille syvään avaruuteen. Vuonna 2012,
samankaltainen aloite, kaupallinen rahti, -
tai COTS -ohjelma aloitti kaupallisesti rakennetun ja operoidun SpaceX:n Dragon-avaruusaluksen -
säännölliset ylläpitotoimitukset kansainväliselle avaruusasemalle. Menestyksekkään kaupallisen -
rahdin pohjalta, NASA myönsi vuonna 2014 "kaupallinen miehistö" -sopimukset kahdelle yritykselle:
SpaceX (2,6 miljardia dollaria) ja Boeing (4,2 miljardia dollaria.) Yritykselle annettiin tehtäväksi rakentaa -
miehistölle sopiva avaruusalus, kaksi testilentoa
sekä astronauttien kuljetuksen aloittaminen -
kansainväliselle avaruusasemalle.
Vaikka ensimmäiset miehitetyt lennot olivat -
suunniteltu vuodelle 2017, kaupallinen miehistö -ohjelma on vihdoin toteutumassa. SpaceX kehitti -
Dragon 2 -kapselin, jota kutsutaan Crew Dragoniksi astronauttikokoonpanossa, toteutti ensimmäisen -

Finnish: 
miehittämättömän lentonsa (Demo-1) avaruus-
 asemalle maaliskuussa 2019. Tätä seurasi -
onnistunut lennon keskeytystesti (in-flight abort test)
tammikuussa 2020, jossa Dragon-kapseli osoitti -
kykynsä paeta viallisen Falcon 9 -raketin päältä palaten turvallisesti maan päälle. Viimeisinpänä -
tietenkin näimme uskomattoman,
miehitetyn Demo-2-laukaisun.
Samaan aikaan ohjelman toinen osapuoli,
Boeing, on vielä suurinpiirtein vuoden päässä -
astronauttien lennättämisestä. Boeingin Starliner-kapseli suoritti ensimmäisen koelentonsa kiertoradalle -
joulukuussa 2019, Atlas V -raketin avustuksella. Valitettavasti useat ohjelmistoviat -
pakottivat hylkäämään telakoitumisen
avaruusaseman kanssa. Sen sijaan kapseli palasi -
maahan. Boeing suunnittelee miehittämättömän testilennon toistamista marraskuussa, jota -
seuraisi miehitetty testilento ensi vuoden
alkupuolella, olettaen että kaikki sujuu hyvin.
Entä mitkä ovat ohjelman seuraavat vaiheet? Ensimmäisenä Doug Hurley ja Bob Behnken -

Spanish: 
a la Estación Espacial en marzo de 2019. A esto le siguió
una prueba de escape de emergencia exitosa en enero de 2020, en la cual una Crew Dragon demostró
su capacidad para escapar de un Falcon 9 defectuoso y regresar a salvo a la Tierra.
Por supuesto, recientemente todos vimos el increíble lanzamiento de la misión tripulada Demo-2.
Mientras tanto, a la otra empresa de Commercial Crew, Boeing, le queda en torno a un año
para volar con astronautas. Su nave Starliner llevó a cabo su primera prueba orbital
en diciembre de 2019, lanzándose en un cohete Atlas V. Desafortunadamente, varios fallos
de código causaron que la nave casi se perdiera y tuviera que regresar a la Tierra sin llegar a la Estación.
Boeing ahora planea repetir esta misión de prueba no tripulada de nuevo en noviembre para
después hacer una misión tripulada. Si todo va bien, será a principios del año que viene.
Entonces, ¿qué viene después para el programa tripulado? Bueno, antes de nada Doug Hurley y Bob Behnken

English: 
to the space station, the uncrewed Demo-1
mission, in March 2019. They followed this
with a successful in-flight abort test in
January 2020, where a Dragon demonstrated
its ability to escape from a malfunctioning
Falcon 9 and return safely to Earth. Most
recently of course, we all saw the incredible
launch of the crewed Demo-2 mission.
Meanwhile, the other partner in the Commercial
Crew Program, Boeing, remains around a year
away from flying astronauts. Boeing’s Starliner
capsule conducted its first orbital test flight
in December 2019, launching on an Atlas
V rocket. Unfortunately, multiple software
issues during the mission required it to abandon
docking with the space station and instead return
to Earth. Boeing are now planning to repeat
this with an uncrewed test flight in November with
a crewed demonstration flight following,
if all goes well, early next year.
So what comes next for the Commercial Crew
Program? Well, first Doug Hurley and Bob Behnken

Italian: 
alla stazione spaziale, il Demo-1 senza viti
missione, nel marzo 2019. Hanno seguito questo
con una prova di interruzione in volo riuscita a
Gennaio 2020, dove ha dimostrato un drago
la sua capacità di sfuggire a un malfunzionamento
Falcon 9 e ritorna sano e salvo sulla Terra. Maggior parte
recentemente, ovviamente, abbiamo visto tutti l'incredibile
lancio della missione con equipaggio Demo-2.
Nel frattempo, l'altro partner nel settore commerciale
Il programma dell'equipaggio, Boeing, rimane circa un anno
lontano dagli astronauti volanti. Lo Starliner di Boeing
la capsula ha condotto il suo primo volo di prova orbitale
a dicembre 2019, il lancio su un Atlante
V missile. Sfortunatamente, più software
i problemi durante la missione richiedevano l'abbandono
attracco con la stazione spaziale e invece ritorno
alla terra. Il Boeing ora sta pianificando di ripetere
questo con un volo di prova senza equipaggio a novembre con
seguito di un volo dimostrativo con equipaggio,
se tutto va bene, all'inizio del prossimo anno.
Quindi, cosa viene dopo per la crew commerciale
Programma? Bene, prima Doug Hurley e Bob Behnken

Spanish: 
completarán una misión operacional a bordo de la Estación Espacial. Su misión durará
entre 1 y 4 meses, siendo el factor limitante la degradación de los paneles solares
de la Crew Dragon debido a oxígeno atómico en las capas altas de la atmósfera. Esto restringe el
vuelo a un máximo de unos 120 días. Una vez su misión esté completada, subirán a la Crew Dragon, se separarán
de la Estación Espacial, entrarán en la atmósfera terrestre, abrirán los paracaídas y finalmente amerizarán
en el Océano Atlántico, completando la misión Demo-2. La Dragon será reparada
y puesta a punto para volar de nuevo en una misión futura. Con la Demo-2, SpaceX estará
totalmente certificado para volar astronautas para la NASA. El primer vuelo operacional, llamado
Crew-1, será una misión de 6 meses en la Estación Espacial y está programado para el 30 de agosto
de 2020. La Crew-1 llevará un total de 4 astronautas, tres estadounidenses y un japonés.

English: 
will complete an operational mission aboard
the space station. Their mission will last
for 1-4 months, with the limiting factor being
the timescale for degradation of the Dragon’s
solar arrays, due to atomic oxygen in
the upper atmosphere, which restricts this
flight to a maximum of 120 days. Once their mission
is complete, they will board the Dragon, detach
from the space station, enter the Earth’s atmosphere,
deploy parachutes, and finally splashdown
in the Atlantic Ocean, completing the Demo-2
mission. The Dragon capsule will then be refurbished,
and prepared to fly again for a future mission.
With the completion of Demo-2, SpaceX will
be fully certified to regularly fly astronauts
for NASA. The first operational flight, called
Crew-1, will be a 6 month mission to the space
station targeting a launch on August 30th,
2020. Crew-1 will carry a complement of 4
astronauts, 3 being American and 1 Japanese.

Finnish: 
suorittavat tehtävänsä avaruusasemalla
 loppuun. Heidän tehtävänsä kestää -
1-4 kuukautta. Rajoittava tekijä on
Dragon-kapselin aurinkopaneelien -
heikentyminen yläilmakehässä tapahtuvan hapettumisen vuoksi, mikä rajaa lennon -
keston enintään 120 päivään. Kun tehtävä on suoritettu, he nousevat Dragon-kapseliin, irroittautuvat -
avaruusasemasta, palaavat maan ilmakehään,
laukaisevat kapselin laskuvarjot ja lopulta laskeutuvat -
Atlantin valtamereen.
Dragon-kapseli kunnostetaan -
seuraavaa lentoa varten.
Demo-2:n päätyttyä SpaceX on -
täysin sertifioitu lentääkseen astronautteja NASA:lle. Ensimmäinen operatiivinen lento, nimeltään -
Crew-1, on puoli vuotta kestävä lento avaruusasemalle, mikä alustavasti laukaistaan elokuun 30. päivänä 2020.
Crew-1 sisältää neljän astronautin miehityksen:
kolme amerikkalaista ja yhden japanilaisen.

Italian: 
completerà una missione operativa a bordo
la stazione spaziale. La loro missione durerà
per 1-4 mesi, con il fattore limitante essere
il calendario per il degrado di Dragon's
array solari, a causa dell'ossigeno atomico in
l'atmosfera superiore, che limita questo
volo per un massimo di 120 giorni. Una volta che la loro missione
è completo, saliranno a bordo del Drago, si staccheranno
dalla stazione spaziale, entra nell'atmosfera terrestre,
schierare i paracadute e infine lo splashdown
nell'Oceano Atlantico, completando la Demo-2
missione. La capsula del drago verrà quindi rinnovata,
e si preparò a volare di nuovo per una missione futura.
Con il completamento di Demo-2, SpaceX lo farà
essere pienamente certificato per pilotare regolarmente gli astronauti
per la NASA. Il primo volo operativo, chiamato
Crew-1, sarà una missione di 6 mesi nello spazio
stazione destinata a un lancio il 30 agosto,
2020. Crew-1 porterà un complemento di 4
gli astronauti, 3 dei quali americani e 1 giapponese.

Italian: 
Guardando al futuro, dalla missione Crew-2 all'inizio
il prossimo anno, gli astronauti russi lo sono
dovrebbe iniziare a unirsi ai voli Dragon.
Vale la pena fermarsi un attimo per riflettere
su quanto è buono un affare Commercial Crew
è stato. Dal 2011, la NASA ha speso
$ 6,2 miliardi sulla squadra commerciale. In confronto,
lo sviluppo del modulo di comando Apollo
costa $ 31 miliardi (dopo aver aggiustato per l'inflazione),
durante lo sviluppo di Space Shuttle Orbiter
costa $ 27 miliardi. Quindi per 1/5 del costo di questi
programmi, la NASA ha aiutato a sviluppare 2 nuove capacità umane
navicella spaziale. E questa capacità sarà solo
risparmiare denaro ad ogni lancio. Perché per il
negli ultimi 9 anni, la NASA ha pagato lo spazio russo
Agenzia in media $ 80 milioni / seggi per
Soyuz si lancia sulla stazione spaziale, mentre SpaceX's
I voli di Crew Dragon saranno molto più economici
$ 55 milioni / posto.
Commercial Crew ha anche fornito preziose
esperienza per SpaceX, perché la NASA è rigorosa
requisiti di sicurezza specificati non più di

Spanish: 
De cara a futuro, a partir de la Crew-2 el año que viene, se espera que cosmonautas rusos
se lanzarán también en naves Dragon. Vale la pena pararse un momento a pensar
en el buen negocio que ha sido el Commercial Crew. Desde 2011, la NASA ha gastado
6.200 millones de dólares en el programa. En comparación, el desarrollo del módulo de mando de Apollo
costó 31.000 millones de dólares (ajustados a inflación) y el orbitador del Transbordador
costó otros 27.000 millones. Así que por una quinta parte del coste de estos programas, la NASA ha permitido el desarrollo de 2 naves
tripuladas. Y esta capacidad ahorrará dinero con cada lanzamiento. Porque durante los
últimos 9 años, la NASA ha pagado a la Agencia Espacial Rusa una media de 80 millones por cada asiento en
los lanzamientos a la Estación Espacial a bordo de sus naves Soyuz, mientras que la Dragon de SpaceX será mucho más barata con un
precio de 55 millones por asiento. El programa Commercial Crew también ha provisto valiosa
experiencia a SpaceX, pues los estrictos requerimientos de seguridad de la NASA requieren como máximo

English: 
Looking ahead, from the Crew-2 mission early
next year onwards, Russian astronauts are
expected to start joining Dragon flights.
It’s worth pausing for a moment to reflect
on just how good a deal Commercial Crew
has been. Since 2011, NASA has spent
$6.2 bn on Commercial Crew. In comparison,
the development of the Apollo command module
cost $31 bn (after adjusting for inflation),
while developing the Space Shuttle Orbiter
cost $27 bn. So for 1/5 th the cost of these
programs, NASA helped develop 2 new human-capable
spacecraft. And this capability will only
save money with each launch. Because for the
last 9 years, NASA has paid the Russian Space
Agency an average of $80 million / seat for
Soyuz launches to the space station, while SpaceX’s
Crew Dragon flights will be much cheaper at
$55 million / seat.
Commercial Crew has also provided valuable
experience for SpaceX, because NASA’s stringent
safety requirements specified no more than

Finnish: 
Ensi vuoden alkupuolella Crew-2
-tehtävästä alkaen kyytiin odotetaan -
venäläisiä kosmonautteja.
Kannattaa hetkeksi jäädä miettimään, -
kuinka hyvä sijoitus kaupallinen miehistö
on ollut. Vuodesta 2011 NASA on käyttänyt -
6,2 miljardia dollaria kaupalliselle miehistölle. Vertailukohtana Apollon komentoyksikön kehittäminen -
maksoi 31 miljardia dollaria (kun inflaatio otetaan huomioon), kun taas avaruussukkulan kehitys -
maksoi 27 miljardia dollaria. Eli viidesosalla näiden hinnasta, NASA onnistui rahoittamaan kahden uuden -
miehistökelpoisen kapselin kehityksen. Rahaa
 myös säästyy jokaisella laukaisulla, koska -
viimeisen 9 vuoden aikana NASA on maksanut Venäjän avaruusjärjestölle noin 80 miljoonaa dollaria paikasta -
Sojuz-aluksella avaruusasemalle. SpaceX:n
Crew Dragon -lennot ovat paljon halvempia -
55 miljoonaa dollaria per henkilö.
Commercial Crew on myös tarjonnut arvokasta -
kokemusta SpaceX:lle, koska NASA:n tiukat
turvallisuusvaatimukset määrittelivät  -

Italian: 
una probabilità 1 su 270 di un evento Loss of Crew.
- Questo è oltre 3 volte più sicuro dello Space Shuttle. equipaggio
Dragon stesso ha raggiunto un punteggio di 1 su 276,
con la maggior parte del rischio derivante dalla possibilità di spazio
detriti o collisioni di micrometeorite in orbita.
Quindi Spacex ha creato la navicella spaziale più sicura della storia.
E perché questo è commercialmente 
veicoli spaziali di proprietà, sono anche liberi di
vendere voli Crew Dragon ad altri
clienti, aprendo l'accesso alla Terra bassa
Orbita in un modo senza precedenti.
Ad esempio, a febbraio la società Space
Le avventure hanno raggiunto un accordo per volare fino a 4 spazi
turisti su un drago dell'equipaggio alla fine del 2021 o
all'inizio del 2022. Questa missione di 3-5 giorni avrebbe raggiunto
un'altitudine massima di oltre 1000 km, 2-3 volte più alta
rispetto alla Stazione Spaziale Internazionale, con
i partecipanti osservano la Terra a distanza

Spanish: 
una probabilidad de 1 entre 280 de pérdida de la tripulación.
Esto es más de 3 veces más seguro de lo que fueron los transbordadores. La Crew Dragon consiguió una puntuación de 1 entre 276,
con la mayoría de ese riesgo siendo la posibilidad de impactos de micrometeoritos en órbita.
Así que SpaceX ha creado la nave más segura de la historia.
Y ya que es una nave privada, son libres de
vender vuelos en la Dragon a otros clientes, abriendo el acceso a la Órbita Terrestre
Baja de un modo sin precedentes. Por ejemplo, en febrero la empresa Space Adventures
alcanzó un acuerdo con SpaceX para lanzar hasta 4 turistas espaciales en una Crew Dragon a finales de 2021 o
principios de 2022. Esta misión de 3 a 5 días alcanzaría una altitud máxima de más de 1000 km, entre 2 y 3 veces
más alto que la Estación Espacial Internacional, con los turistas observando la Tierra desde una distancia jamás vista

Finnish: 
enimmäistodennäköisyydeksi miehistön
menetykselle 1/270. Tämä on yli kolme kertaa -
turvallisempi kuin avaruussukkula. Dragon
-kapseli saavutti todennäköisyyden 1/276.
Suurin osa riskistä koostuu mahdollisuudesta
törmätä avaruusromuun tai mikrometeoriitteihin.
Eli SpaceX on luonut historian
turvallisimman avaruusaluksen.
Ja koska tämä on kaupallisessa omistuksessa
 oleva avaruusalus, SpaceX voi myös vapaasti -
myydä Crew Dragon -lentoja muille asiakkaille,
 mikä avaa pääsyn matalalle maan -
kiertoradalle ennennäkuulumattomalla tavalla.
Esimerkiksi helmikuussa Space Adventures -
-yritys teki sopimuksen lentää jopa 4 avaruusturistia Crew Dragon -kapselilla loppuvuodesta 2021 tai -
alkuvuodesta 2022. Tämä 3-5 päivän lento saavuttaisi yli 1000 km enimmäiskorkeuden, mikä on 2-3 kertainen -
verrattuna kansainväliseen avaruusasemaan.
 Turistit ihailisivat maata etäisyydeltä, mitä -

English: 
a 1 in 270 probability of a Loss of Crew event.
- this is over 3x safer than the Space Shuttle. Crew
Dragon itself achieved a rating of 1 in 276,
with most of the risk coming from the chance of space
debris or micrometeorite collisions in orbit.
So Spacex have created the safest spacecraft in history.
And because this is a commercially 
owned spacecraft, they are also free to
sell Crew Dragon flights to other
customers, opening up access to low Earth
Orbit in an unprecedented manner.
For example, in February the company Space
Adventures reached a deal to fly up to 4 space
tourists on a Crew Dragon in late 2021 or
early 2022. This 3-5 day mission would reach
a maximum altitude of over 1000 km, 2-3x higher
than the International Space Station, with
the participants observing Earth at a distance

Finnish: 
ei ole nähty sitten vuoden 1966 Gemini 11 -operaation jälkeen. Space Adventures ei todellakaan ole vieras -
avaruusturismille. Yritys on mm. mahdollistanut ensimmäisen avaruusturistin, Dennis Titon, matkan -
avaruusasemalle sekä lennot kuudelle
muulle. Space Adventures keskustelee tällä hetkellä -
useiden kiinnostuneiden kanssa.
Paikkakohtaisen hinnan arvioidaan olevan alle -
50 miljoonaa dollaria. Matalan maan kiertoradan kaupallistaminen ei ainoastaan tule -
rajoittumaan vain avaruusmatkoihin.
NASA:lla on aikomuksena avata -
kansainvälinen avaruusasema kaupallisen toiminnan kohteeksi. Aikaisemmin tänä vuonna NASA valitsi -
Axiom Space -yrityksen suunnittelemaan, rakentamaan, ja laukaisemaan kolme moduulia ja havaintoikkunan -
avaruusasemalle. Nämä moduulit
tarjoavat asuintilat astronauteille ja -
turisteille, mahdollistavat tutkimusta, tuotteiden valmistusta sekä kriittisten järjestelmien testausta -
syvän avaruuden tehtäviä varten. Axiom aloittaa lennättämällä yhden heidän ammattiastronauteistaan -

Italian: 
non visto dalla missione Gemini 11 nel 1966.
Space Adventures non è certo estraneo
al turismo spaziale, avendo facilitato il volo
del primo turista spaziale, Dennis Tito, a
la stazione spaziale e voli per sei 
altri da allora. Space Adventures sono attualmente
in discussione con diverse persone interessate,
con il prezzo per posto stimato inferiore
di $ 50 milioni.
Sarà la commercializzazione dell'orbita terrestre bassa
non limitarsi ai viaggi nello spazio, come
La NASA ha piani a lungo termine per aprire il
Stazione spaziale internazionale stessa a commerciale
attività. All'inizio di quest'anno, la NASA ha selezionato
la società Axiom Space per progettare, costruire,
e lanciare tre moduli e un'osservazione della Terra
finestra sulla stazione spaziale. Questi moduli
fornirà l'abitazione per gli astronauti e
turisti, host ricerca e produzione
strutture e testare sistemi critici per
future missioni nello spazio profondo. Verrà avviato Axiom
facendo volare uno dei loro astronauti professionisti,

Spanish: 
desde la misión Gemini 11 en 1966. En Space Adventures no son novatos en esto
del turismo espacial, pues facilitaron el viaje al espacio del primer turista espacial, Dennis Tito, a
la Estación Espacial y vuelos para otros 6 turistas desde entonces. En estos momentos,
están negociando con varios interesados, con un precio estimado no inferior
a 50 millones de dólares por persona. La comercialización de la Órbita Terrestre Baja
no solo estará confinada a viajes al espacio, pues la NASA tiene planes a largo plazo de permitir
actividades comerciales en la Estación Espacial Internacional. A principios de año, la NASA seleccionó
a la compañía Axiom Space para diseñar, construir y lanzar tres módulos y una ventana de observación
de la Tierra a la Estación Espacial. Estos módulos proveerán espacio vital a los astronautas y turistas.
También serán espacios de desarrollo y fabricación además de pruebas para
futuras misiones al espacio profundo. Axiom empezará lanzando uno de sus astronautas profesionales

English: 
not seen since the Gemini 11 mission in 1966.
Space Adventures are certainly no stranger
to space tourism, having facilitated the flight
of the first space tourist, Dennis Tito, to
the space station and flights for six 
others since. Space Adventures are currently
in discussion with several interested people,
with the price per seat estimated to be less
than $50 million.
The commercialisation of low Earth orbit will
not just be confined to trips to space, as
NASA has long-term plans to open up the
International Space Station itself to commercial
activities. Earlier this year, NASA selected
the company Axiom Space to design, build,
and launch three modules and an Earth observation
window to the space station. These modules
will provide habitation for astronauts and
tourists, host research and manufacturing
facilities, and test critical systems for
future deep space missions. Axiom will start
by flying one of their own professional astronauts,

English: 
and three private astronauts, on a minimum 8-day Crew
Dragon mission to the space station in the
second half of 2021. They plan to launch their
first module in the latter half of 2024, attaching
to the forward end of the space station, with
the commercial extension modules fully assembled
in 2028. Once the space station retires towards
the end of the decade, the Axiom modules are
planned to detach, forming a stand-alone 
commercial space station in Earth orbit.
But low Earth Orbit is just the beginning.
If we want to go beyond Earth, and go sustainably,
we need to scale up our space endeavours.
We need larger spacecraft, capable of carrying
more cargo and more people, if we 
truly desire to live on other worlds.
And this is where Starship comes in.
Starship is SpaceX’s next generation launch system,
a two-stage fully reusable rocket
capable of carrying over 100 tons of cargo or

Italian: 
e tre astronauti privati, su un equipaggio minimo di 8 giorni
Missione del drago nella stazione spaziale nel
seconda metà del 2021. Hanno in programma di lanciare il loro
primo modulo nella seconda metà del 2024, allegato
all'estremità anteriore della stazione spaziale, con
i moduli di estensione commerciali completamente assemblati
nel 2028. Una volta che la stazione spaziale si ritira verso
Alla fine del decennio, i moduli Axiom lo sono
progettato per staccarsi, formando un stand-alone 
stazione spaziale commerciale in orbita terrestre.
Ma l'orbita terrestre bassa è solo l'inizio.
Se vogliamo andare oltre la Terra e andare in modo sostenibile,
dobbiamo aumentare le nostre attività spaziali.
Abbiamo bisogno di veicoli spaziali più grandi, in grado di trasportare
più merci e più persone, se noi 
desidero veramente vivere su altri mondi.
Ed è qui che entra in gioco l'astronave.
Starship è il sistema di lancio di prossima generazione di SpaceX,
un razzo a due stadi completamente riutilizzabile
in grado di trasportare oltre 100 tonnellate di carico o

Spanish: 
y tres turistas en una misión de 8 días o más a la Estación Espacial a bordo de una Dragon en la
segunda mitad de 2021. Planean lanzar su primer módulo en la segunda mita de 2024, acoplándose
a la parte delantera de la Estación Espacial, con todos los módulos de la extensión ensamblados
en 2028. Una vez la Estación Espacial se retire a finales de esta década, está planeado que los módulos de
Axiom se separen, formando una estación espacial comercial autónoma en órbita terrestre.
Pero la Órbita Terrestre Baja es solo el principio. Si queremos ir más allá de la Tierra de forma sostenible
necesitamos aumentar la escala de nuestros proyectos. Necesitamos naves más grandes, capaces de lanzar
más carga y más gente, si realmente queremos vivir en otros mundos.
Y aquí es donde entra la Starship.
Starship es el sistema de lanzamiento de nueva generación de SpaceX,
un cohete de dos etapas totalmente reutilizable capaz de llevar 100 toneladas de carga o

Finnish: 
kolmen turistin kanssa vähintään 8 päivän ajaksi
 Crew Dragon -kapselilla avaruusasemalle -
vuoden 2021 jälkipuoliskolla. He aikovat laukaista ensimmäisen moduulin vuoden 2024 jälkipuoliskolla -
kiinnittyen avaruusaseman etupäähän. Kaupallisten moduulien on määrä olla kokonaan koottu -
vuonna 2028. Kun avaruusaseman toiminta lopetetaan vuosikymmenen lopulla, Axiom-moduulien on määrä -
irroittautua, muodostaen itsenäisen
kaupallisen avaruusaseman maan kiertoradalla.
Mutta matala maan kiertorata on vasta alku. Jos haluamme mennä maapallon ulkopuolelle pysyvästi, -
meidän on ajateltava suuremmin.
Tarvitsemme suurempia avaruusaluksia, jotka -
kuljettavat enemmän rahtia ja ihmisiä, jos
todella haluamme elää muilla taivaankappaleilla.
Tässä Starship tulee kuvioihin.
Starship on SpaceX:n seuraavan
 sukupolven laukaisujärjestelmä.
Kaksivaiheinen täysin uudelleen käytettävä raketti,
mikä pystyy kuljettamaan yli 100 tonnia lastia tai -

Spanish: 
hasta 100 personas a cierta variedad de destinos en nuestro Sistema Solar. El sistema Starship tiene
dos partes: el propulsor inferior se llama Super Heavy, diseñado para aterrizar de forma autónoma en la plataforma
de lanzamiento para permitir una reutilización más rápida. La otra parte es una segunda etapa y nave espacial llamada Starship,
que da nombre al sistema completo. Con 120 m de altura, el sistema Starship será el cohete
más poderoso del mundo, con el doble de potencia de empuje que el cohete lunar Saturno V, costando (en el mejor de los casos)
tan solo 2 millones de dólares por lanzamiento debido a la rápida reutilización. De momento, SpaceX se está centrando en
el diseño y pruebas de prototipos de la segunda etapa (Starship). Tal y como está pensado el sistema, tendrá dos configuraciones: carga y tripulación.
La configuración de carga aprovechará su enorme volumen interno, 1100 m^3. Más de
7 veces el volumen de carga de un Falcon 9. Esto permitirá gran variedad de tipos de misiones.
Una vez en órbita, la Statship de carga puede abrir su compuerta y soltar una carga

Italian: 
fino a 100 persone in varie destinazioni
nel nostro sistema solare. Il sistema Starship ha
due parti: un booster inferiore chiamato Super Heavy,
progettato per tornare autonomamente al suo lancio
sito durante il volo per consentire un rapido riutilizzo,
e un veicolo spaziale di livello superiore chiamato Starship,
l'omonimo del sistema. In piedi 120 m
alto, il sistema di astronavi sarà il mondo
il razzo più potente, con il doppio della spinta
del razzo Saturno V Luna, mentre costa
solo $ 2 milioni / lancio a causa della rapida riusabilità.
Lo stadio superiore è l'obiettivo attuale di SpaceX
progettazione e prototipazione. Come attualmente previsto,
avrà due configurazioni: cargo ed equipaggio.
La configurazione del carico ne trae vantaggio
del grande volume di carico utile, 1100 m ^ 3 - oltre
7x quello del Falcon 9, per abilitare a 
vasta gamma di profili di missione.
Una volta in orbita, Cargo Starship può aprire il suo payload 
carenatura come una conchiglia, distribuendo un singolo payload

Finnish: 
jopa 100 ihmistä useisiin kohteisiin aurinko-kunnassamme. Starship-järjestelmä koostuu -
kahdesta osasta: alempi, kantoraketti on nimeltään Super Heavy, suunniteltu palaamaan itsenäisesti -
samalle laukaisualustalle lennon päätteeksi
nopean uudelleenkäytön mahdollistamiseksi.
Raketin ylempi osa on nimeltään Starship,
 mistä koko järjestelmän nimi tulee.
120 metriä korkea Starship
-järjestelmä tulee olemaan maailman -
tehokkain raketti, kaksinkertaisella työntövoimalla
Saturn V -kuurakettiin nähden. Samalla maksaen -
vain 2 miljoonaa dollaria / laukaisu uudelleen-käytettävyyden takia. Starship on tällä hetkellä -
SpaceX:n kehityksen keskipisteessä. Nykytiedon valossa siitä on kaksi kokoonpanoa: rahti ja miehistö.
Rahti-kokoonpano hyödyntää suurta
 hyötökuormatilaa, 1100 kuutiometriä, -
mikä on yli seitsenkertainen Falcon 9:ään verrattuna, mahdollistaen laajan valikoiman käyttötarkoituksia.
Päästyään kiertoradalle, rahti-Starship voi avata kuormatilansa kuin simpukka. Kuorma voi olla -

English: 
up to 100 people to a variety of destinations
in our solar system. The Starship system has
two parts: a lower booster called Super Heavy,
designed to autonomously return to its launch
site during flight to enable rapid reuse,
and an upper stage spacecraft called Starship,
the namesake of the system. Standing 120 m
tall, the Starship system will be the world’s
most powerful rocket, with twice the thrust
of the Saturn V Moon rocket, while costing
only $2 million / launch due to rapid reusability.
The upper stage is the current focus of SpaceX’s
design and prototype work. As currently envisioned,
it will have two configurations: cargo and crew.
The cargo configuration takes advantage
of the large payload volume, 1100 m^3 - over
7x that of the Falcon 9, to enable a 
wide range of mission profiles.
Once in orbit, Cargo Starship can open its payload 
fairing like a clamshell, deploying a single payload

Finnish: 
halkaisijaltaan jopa 9 metriä tai vaihtoehtoisesti useita pienempiä pyörivän päästömekanismin kanssa.
Rahti-Starshipiä voitaisiin käyttää myös poltoainesäiliönä kiertoradalla, missä tapauksessa -
syvään avaruuteen suuntaavat lennot voivat
 telakoitua tankatakseen ennen matkaa.
Yksi käyttökohde, mistä olen erityisen innoissani, on mahdollisuus laukaista suuria avaruusteleskooppeja.
Tulen analysoimaan dataa James Webb -avaruusteleskoopista eksoplaneettojen -
ilmakehien koostumuksen tutkimiseksi, kun se laukaistaan ensi vuonna. Vaikka James Webb -
pystyy skannaamaan kiviplaneettojen
ilmakehiä, aika, mitä tarvitaan -
elämän jälkien etsimiseen elinkelpoisista planeettojen ilmakehistä, voi helposti nousta satoihin tunteihin.
Eli James Webb pystyy etsimään elämää vain pienestä määrästä planeettojen ilmakehiä elämänsä aikana.
Jos haluamme kasvattaa mahdollisuuksia
elämän löytämiseen, tarvitsemme suurempia -
teleskooppeja, joissa on korkeampi herkkyys suuremmasta keräyspinta-alasta johtuen.

English: 
of up to 9 m in diameter, or multiple payloads
via a rotating deployment mechanism.
Cargo Starships could also be used as orbital fuel
repositories, whereby Starships bound for
deep space missions can dock to them end-to-end
to refuel before departing on their journey.
But one application I’m especially excited
by is the prospect of launching large space telescopes.
I will be analysing data from the James Webb 
Space Telescope when it launches next year
in order to examine the composition
of exoplanet atmospheres. And while James
Webb will be able to probe rocky planet atmospheres,
the amount of time required to search for
signatures of life in habitable planet atmospheres
can easily add up to many hundreds of hours.
So James Webb will only be able to look for life in a 
small number of planet atmospheres over its mission
lifetime. If we want to increase our chance
of finding life in the Universe, we need larger
telescopes which have a higher sensitivity
due to their greater collecting area.

Spanish: 
de hasta 9 m de diámetro o varias con un mecanismo de despliegue rotatorio.
Las Starship de carga también pueden ser usadas como gasolineras espaciales, de modo que otras Starship
con destino al espacio profundo pueden acoplarse a ellas y repostar antes de partir en su viaje.
Pero un uso que me entusiasma personalmente es usarla para lanzar grandes telescopios.
Yo analizaré datos del Telescopio Espacial James Webb cuando se lance el añon que viene
para examinar la composición de atmósferas de planetas extrasolares. Y mientras el James
Webb podrá analizar atmósferas de planetas rocosos, el tiempo requerido para buscar
indicios de vida en ellas podría fácilmente requerir cientos de horas de su uso.
Así que el James Webb solo podrá observar en detalle unas pocas atmósferas de exoplanetas a lo largo de su misión.
Si queremos aumentar nuestras probabilidades de encontrar vida en el Universo, necesitamos telescopios
más grandes que permitan una mayor sensibilidad debido a su mayor área de colección.

Italian: 
fino a 9 m di diametro o più carichi utili
tramite un meccanismo di distribuzione rotante.
Le astronavi cargo potevano anche essere usate come combustibile orbitale
repository, per i quali le astronavi erano destinate
le missioni nello spazio profondo possono agganciarsi ad esse end-to-end
fare rifornimento prima di partire per il viaggio.
Ma un'applicazione sono particolarmente entusiasta
da è la prospettiva di lanciare telescopi spaziali di grandi dimensioni.
Analizzerò i dati di James Webb 
Space Telescope quando verrà lanciato il prossimo anno
per esaminare la composizione
di atmosfere esopianete. E mentre James
Webb sarà in grado di sondare le atmosfere dei pianeti rocciosi,
la quantità di tempo richiesta per la ricerca
segni di vita in atmosfere planetarie abitabili
può facilmente aggiungere fino a molte centinaia di ore.
Quindi James Webb sarà solo in grado di cercare la vita in a 
piccolo numero di atmosfere planetarie durante la sua missione
tutta la vita. Se vogliamo aumentare le nostre possibilità
per trovare la vita nell'Universo, abbiamo bisogno di più grandi
telescopi che hanno una sensibilità maggiore
grazie alla loro maggiore area di raccolta.

Finnish: 
Yksi tällainen ehdotus on LUVOIR, (Large Ultraviolet, Optical, and Infrared Surveyor) mahdollinen -
seuraaja James Webbille, joka voitaisiin laukaista alustavasti 2035. LUVOIR olisi avaruuspohjainen -
teleskooppi, korkeintaan 15 metriä halkaisijaltaan,
mikä mahdollistaisi laajan elämänhaun 54:ltä maan -
kaltaiselta planeetalta ja yksityiskohtaisia ​​tutkimuksia yli 500:lta asumiskelvottomalta planeetalta käyttönsä -
aikana. Jos olet kiinnostunut oppimaan lisää
LUVOIRista, olen lisännyt linkkejä kuvaukseen.
Mutta suuren kokonsa vuoksi mikään tämänhetkisistä raketeista ei pysty laukaisemaan LUVOIRia.
Kuitenkin Starshipin halkaisijaltaan 9 metrin
rahtitilaan LUVOIR mahtuisi helposti -
taitetussa kokoonpanossa, jossa teleskooppi
levittäytyy lopulliseen 15 metrin toimitatilaan -
laukaisun jälkeen. Vaikka LUVOIR on yksi monista suunnitelmista, joita NASA parhaillaan harkitsee, -
sen yhteensopivuus uudelleen käytettävän Starshipin kanssa auttaisi alentamaan laukaisukustannuksia ja -

Spanish: 
Una de estas propuestas es el Gran Telescopio Óptico e Infrarrojo (LUVOIR por sus siglas en inglés), el potencial
sucesor del James Webb el cual podría lanzarse alrededor de 2035. LUVOIR sería un telescopio espacial
con una apertura de 15 m de diámetro, permitiendo una búsqueda extensiva de vida en 54 exoplanetas similares a la Tierra,
así como estudios en detalle de más de 500 planetas no habitables durante el curso de su misión.
Si estás interesado en aprender más sobre LUVOIR, he añadido algunos links en
la descripción (en inglés). Sin embargo, dado a su enorme tamaño, ningún cohete actual puede lanzar LUVOIR.
No obstante, los 9 m de diámetro de la bodega de carga de Starship serían más que suficientes para acomodarlo
en una configuración plegada, para después el telescopio desplegarse en su configuración final de 15 m.
Dado que LUVOIR es uno de varios bocetos siendo considerados por la NASA,
su compatibilidad con la Starship reutilizable permitiría reducir el coste de lanzamiento así como

Italian: 
Una di queste proposte è la grande ultravioletta, ottica,
e Infrared Surveyor, LUVOIR, un potenziale
successore di James Webb che potrebbe essere lanciato
intorno al 2035. LUVOIR sarebbe una base spaziale
telescopio fino a 15 m di diametro, abilitante
una vasta ricerca di vita su 54 simili alla Terra
pianeti e studi dettagliati di oltre 500
pianeti non abitabili, nel corso di
la sua missione. Se sei interessato a leggere di più
su LUVOIR, ho aggiunto alcuni link
in basso nella descrizione. Ma a causa delle sue grandi dimensioni,
nessun razzo attualmente in servizio può lanciare LUVOIR.
Tuttavia, la carenatura di 9 metri di diametro della nave stellare
sarebbe facilmente in grado di accogliere
LUVOIR in una configurazione piegata, con il
telescopio dispiegamento nei suoi ultimi 15m operativi
dimensioni dopo il lancio. Sebbene LUVOIR sia uno di un numero
dei concetti attualmente considerati dalla NASA,
la sua compatibilità con il sistema riutilizzabile della nave stellare 
servirebbe a ridurre i costi di lancio e ridurre

English: 
One such proposal is the Large Ultraviolet, Optical,
and Infrared Surveyor, LUVOIR, a potential
successor to James Webb which could launch
around 2035. LUVOIR would be a space-based
telescope up to 15m in diameter, enabling
an extensive search for life on 54 Earth-like
planets, and detailed studies of over 500
non-habitable planets, over the course of
its mission. If you’re interested in lerarning more
about LUVOIR, I’ve added some links
down below in the description. But due to its large size,
no rockets currently in service can launch LUVOIR.
However, the 9 m diameter fairing of Starship
would easily be able to accommodate
LUVOIR in a folded configuration, with the
telescope deploying into its final 15m operational
size after launch. Though LUVOIR is one of a number
of concepts currently being considered by NASA,
its compatibility with the reusable Starship system 
would serve to lower the launch cost and reduce

Italian: 
la complessità complessiva di questa missione.
Oltre a lanciare merci, Starship ha anche
una configurazione dell'equipaggio. Le astronavi dell'equipaggio possono ospitare
fino a 100 persone per missioni di lunga durata
sulla Luna, su Marte e forse oltre. Essi
includerà cabine private, grande comune
aree, deposito centrale, rifugi antivento solari,
e una grande galleria di visualizzazione.
Questo può sembrare un po 'fantascienza, ma
SpaceX ha già fatto progressi straordinari in
costruire e testare i primi prototipi di astronavi.
SpaceX ha iniziato a costruire un prototipo ridimensionato
di astronave, chiamato Starhopper, a dicembre
2018. Un periodo di test è iniziato a marzo 2019,
vedendo un luppolo legato in aprile, un salto di 20 m
a luglio e infine un test di 150 m hop ad agosto 2019.
Questi test sul luppolo hanno visto anche il primo utilizzo in volo
del motore Raptor di SpaceX, sviluppato appositamente

Spanish: 
la complejidad de la misión. Además de lanzar carga, la Starship también tiene una configuración tripulada.
Las Starship tripuladas pueden llevar a hasta 100 personas en viajes de larga duración
a la Luna, Marte y tal vez más allá. Incluirá cabinas privadas, grandes zonas
comunes, zonas de almacenamiento, refugios de tormenta solar y un gran ventanal de observación.
Esto puede sonar a ciencia ficción, pero SpaceX ya ha hecho progresos extraordinarios en la
construcción y pruebas de prototipos de Starship. SpaceX comenzó construyendo un pequeño prototipo
de Starship llamado Starhopper en diciembre de 2018. Un período de pruebas comenzó en marzo de 2019,
tras lo cual se hizo un pequeño salto en abril, un vuelo de 20 m en julio y uno de 150 m en agosto de 2019.
Estos "saltos" también sirvieron para que debutara el motor Raptor de SpaceX, desarrollado específicamente

English: 
the overall complexity of this mission.
Besides launching cargo, Starship also has
a crew configuration. Crew Starships can accommodate
up to 100 people for long duration missions
to the Moon, Mars, and perhaps beyond. They
will include private cabins, large common
areas, central storage, solar storm shelters,
and a large viewing gallery.
This may sound a little like science fiction, but
SpaceX have already made extraordinary progress in
building and testing the first Starship prototypes.
SpaceX started building a scaled-down prototype
of Starship, called Starhopper, in December
2018. A period of testing began in March 2019,
seeing a tethered hop in April, a 20 m hop
in July, and finally a 150 m hop test in August 2019.
These hop tests also saw the first inflight usage
of SpaceX’s Raptor engine, developed specifically

Finnish: 
vähentämään suunnitelman monimutkaisuutta.
Rahdin kuljettamisen lisäksi Starshipilla on myös -
miehistö-kokoonpano. Tähän versioon mahtuu
jopa 100 ihmistä pitkäkestoisiin matkoihin -
kuuhun, Marsiin ja kenties sen ulkopuolelle.
Ne sisältävät yksityisiä hyttejä, isoja yhteisiä -
alueita, keskusvarastoja, aurinkomyrskysuojia
ja suuren näköalahuoneen.
Tämä saattaa kuulostaa hieman tieteiskirjallisuudelta, mutta SpaceX on jo tehnyt merkittävää edistystä -
rakentaessaan ja kokeillessaan ensimmäisiä Starship-prototyyppejä. SpaceX aloitti prototyypin rakentamisen -
joulukuussa 2018 Starshipistä käyttäen nimeä Starhopper. Testausjakso alkoi maaliskuussa 2019 -
kokien kiinnisidotun hypyn huhtikuussa, 20 m hypyn heinäkuussa, ja lopulta 150 m hypyn elokuussa 2019.
Näissä hyppytesteissä nähtiin myös SpaceX:n Raptor-moottorin ensilento. Raptor on kehitetty erityisesti -

English: 
for Starship and Super Heavy.
The next step was to build and test full-scale
Starship prototypes. SpaceX initially built
two vehicles, called Mk 1 and Mk 2, starting in February
and May of 2019. The Mk 1 vehicle was assembled
over the course of 8 months at SpaceX’s
Boca Chica facility in Texas, before it was
ultimately destroyed during a pressurisation test
in November 2019. Around the same time, it
was recognised that the Mk 2 vehicle, which
had started construction in 
Cocoa, Florida, in May of 2019,
was not flight-worthy and so was discontinued.
Recognising that these first prototypes took
far too long to build, SpaceX’s focus in
the first half of 2020 has been the creation
and optimisation of a Starship production
line at their Boca Chica site. Back in January,
the Boca Chica Shipyard consisted of a large
‘onion’ tent, a small tent, a windbreaker

Spanish: 
para la Starship y el Super Heavy. El siguiente paso era construir y probar prototipos
de Starship a escala real. SpaceX inicialmente construyó dos vehículos, llamados Starship Mk1 y Mk2 comenzando en febrero
y mayo de 2019. La Mk1 fue construida durante 8 meses en las instalaciones de
SpaceX en Boca Chica (Texas) antes de ser finalmente destruida durante una prueba de presurización
en noviembre de 2019. Por esas fechas se reconoció que la Mk2, que
estaba en construcción en Cocoa (Florida) e mayo de 2019
no valía para pruebas, de modo que su desarrollo se abandonó.
Reconociendo que estos prototipos tardaron demasiado
en construirse, SpaceX se ha centrado en la primera mitad de 2020 en la creación
y optimización de la linea de producción de Starship en sus instalaciones de Boca Chica. En enero de 2020,
las instalaciones de construcción consistían en una caseta en forma de cebolla que paraba el viento

Italian: 
per Starship e Super Heavy.
Il passo successivo è stato quello di costruire e testare su larga scala
Prototipi di astronavi. SpaceX inizialmente costruito
due veicoli, chiamati Mk 1 e Mk 2, a partire da febbraio
e maggio del 2019. Il veicolo Mk 1 è stato assemblato
nel corso di 8 mesi presso SpaceX's
Impianto di Boca Chica in Texas, prima che lo fosse
alla fine distrutto durante un test di pressurizzazione
nel novembre 2019. Quasi nello stesso periodo
è stato riconosciuto che il veicolo Mk 2, che
aveva iniziato la costruzione in 
Cocoa, Florida, nel maggio del 2019,
non è stato degno di volo e quindi è stato sospeso.
Riconoscendo che hanno preso questi primi prototipi
troppo lungo per essere costruito, l'attenzione di SpaceX su
la prima metà del 2020 è stata la creazione
e ottimizzazione di una produzione Starship
linea nel loro sito di Boca Chica. A gennaio,
il cantiere navale Boca Chica consisteva in un grande
tenda "a cipolla", una piccola tenda, una giacca a vento

Finnish: 
Starship-järjestelmää varten. Seuraava askel oli rakentaa ja testata täysimittaisia -
Starship-prototyyppejä. SpaceX rakensi alun perin kaksi testialusta, Mk 1 ja Mk 2. Aloittaen helmi- ja -
toukokuussa 2019. Mk 1 -prototyyppi
koottiin 8 kuukauden aikana SpaceX:n
Boca Chican tehtaalla Texasissa. Lopulta
se tuhoutui paineistuskokeen aikana -
marraskuussa 2019. Suurinpiirtein samaan aikaan todettiin, että Mk 2 -prototyyppi, jonka -
rakennus oli aloitettu toukokuussa 2019
  Floridan Cocoassa, -
ei ollut lentokelpoinen, joten sen
kehittäminen keskeytettiin.
Huomaten, että näiden ensimmäisten
prototyyppien rakentamiseen -
meni liikaa aikaa, SpaceX:n on keskittynyt vuoden 2020 ensimmäisellä puoliskolla Starship-tuotantolinjan -
luomiseen ja optimointiin Boca Chican
alueella. Tammikuussa, -
Boca Chica -tehdaspiha koostui isosta
sipuliteltasta, pienestä teltasta, tuulisuojasta -

Spanish: 
y el material de construcción. En los 5 meses desde entonces, el lugar ha sufrido una colosal expansión
en su capacidad de producción y fabricación. La zona de ensamblaje de Starship consiste
en una serie de grandes "casetas" en las cuales se producen anillos, tanques de combustible y morros cilíndricos de acero
inoxidable. Estos componentes se transportan en una cinta lineal de caseta en caseta
por la línea de ensamblaje, agrandando progresivamente la estructura del prototipo y culminando con
la integración vertical de la parte superior. Este eficiente método
ha logrado reducir el tiempo de producción de prototipos Starship de 8 meses a
tan solo 3 ó 4 semanas para los prototipos más recientes. SpaceX está ahora trabajando en optimizarlo aún más,
incluso hasta producir una Starship por semana a finales de año
y finalmente una Starship cada 72 horas. La rápida expansión de las operaciones de ensamblaje de Starship
también ha sido permitida gracias al gran aumento de trabajadores en la zona.

Italian: 
e un seminario. Avanzamento rapido da 5 mesi a giugno,
e il sito aveva subito una colossale espansione
nelle sue capacità di produzione e produzione.
L'area di assemblaggio dell'astronave consiste principalmente
di una serie di grandi tende, in cui inossidabile
anelli cilindrici in acciaio, serbatoi di carburante e noseconi
sono prodotti. Un flusso lineare di questi componenti
da una tenda all'altra muove ogni parte dell'astronave
lungo una catena di montaggio, in progressiva crescita
la struttura del prototipo, che culmina con
impilamento verticale e integrazione in alto
baia. Questa catena di montaggio straordinariamente efficiente
è riuscito a ridurre i tempi di produzione per
Prototipi di astronavi da 8 mesi in poi
solo 3-4 settimane per le build più recenti.
SpaceX ora sta lavorando per ottimizzare ulteriormente
questa pipeline, potenzialmente fino a 1 nave stellare
/ settimana entro la fine dell'anno e alla fine
ad una velocità di 1 nave stellare ogni 72 ore.
La rapida espansione delle operazioni di assemblaggio delle astronavi
è stato anche abilitato da un grande aumento
nel numero di lavoratori sul sito.

Finnish: 
ja työpajasta. Kesäkuussa, 5 kuukauden aikana,
alue oli kokenut massiivisen laajentumisen -
tuotanto- ja valmistusmahdollisuuksissa.
Starshipin kokoamisalue koostuu pääosin -
suurista teltoista, joissa ruostumattomasta teräksestä tehdyt sylinterirenkaat, polttoainesäiliöt ja nokkakartiot -
tuotetaan. Näiden komponenttien suoraviivainen virtaus teltasta telttaan siirtää Starshipin jokaista osaa -
tuotantolinjaa pitkin, kasvattaen
asteittain prototyyppiä, huipentuen -
pystysuoraan pinoamiseen ja kokoamiseen korkeassa rakennuksessa. Tämä yllättävän tehokas tuotantolinja -
on onnistunut lyhentämään Starship-
prototyypin tuotantoajan 8 kuukaudesta -
vain 3-4 viikkoon viimeisimmissä versioissa.
SpaceX pyrkii nyt optimoimaan edelleen -
tätä linjaa, tähtäimenä yhden Starshipin
viikkovauhti vuoden loppuun mennessä ja lopulta -
onnistua valmistamaan yhden Starshipin 72 tunnin
välein. Tuotantolinjan nopea kasvatus -
on myös mahdollistanut suuren lisäyksen
työntekijöiden määrässä alueella.

English: 
and a workshop. Fast forward 5 months to June,
and the site had undergone a colossal expansion
in its production and manufacturing capabilities.
The Starship assembly area principally consists
of a series of large tents, in which stainless
steel cylindrical rings, fuel tanks, and nosecones
are produced. A linear flow of these components
from tent to tent moves each part of the Starship
along an assembly line, progressively growing
the prototype structure, culminating with
vertical stacking and integration in the high
bay. This remarkably efficient assembly line
has managed to cut the production time for
Starship prototypes from 8 months down to
just 3-4 weeks for the most recent builds.
SpaceX are now working to further optimise
this pipeline, potentially down to 1 Starship
/ week by the end of the year and ultimately
to a rate of 1 Starship every 72 hours.
The rapid expansion of Starship assembly operations
has also been enabled by a large increase
in the number of workers on the site.

Italian: 
Da circa una dozzina di lavoratori all'inizio del 2019, il Boca
Il sito di Chica è stato esteso a oltre 500 dipendenti
entro febbraio ed è ora poco meno di 1.000 lavoratori - 
potenzialmente in crescita fino a 3.000 dipendenti
all'inizio del prossimo anno.
Il ragionamento fondamentale dietro i nuovi edifici
e le assunzioni di massa a Boca Chica devono essere implementate
una semplice filosofia progettuale: un'alta produzione
rate consente un alto tasso di iterazione. Con ogni
nuovo prototipo di astronave in fase di rapido assemblaggio,
SpaceX può migliorare continuamente il design
usando le lezioni di quelli precedenti.
Quindi, una volta completato un prototipo, il successivo
il passo è di trasportarlo a circa 3 km fino al
strada per il lancio e l'atterraggio della nave stellare,
ora utilizzato come area di test di astronavi.
I componenti principali del sito di prova sono:
uno stand dove si trovano i prototipi di astronavi
montato per prove; una fattoria di carri armati contenente
azoto liquido, metano liquido e liquido

Finnish: 
Alkuvuoden 2019 noin tusinasta työntekijästä,
Boca Chica laajeni yli 500 työntekijään
helmikuuhun mennessä ja työllistää nyt lähes 1000 työntekijää. Mahdollisesti jopa 3 000 työntekijää -
ensi vuoden alkuun mennessä.
Pääasiallinen syy uusien rakennusten -
ja massapalkkausten tekemiseen Boca Chicassa on yksinkertainen: korkea tuotantokapasiteetti -
mahdollistaa korkean muutosnopeuden.
Jokaisen uuden Starship-prototyypin kohdalla -
SpaceX voi jatkuvasti parantaa tuotantoa
edellisistä prototyypeistä opituilla tiedoilla.
Kun prototyyppi on valmis, seuraava
vaihe on kuljettaa se noin 3 kilometrin -
päähän Starshipin laukaisu- ja laskeutumispaikalle,
mitä käytetään nyt Starship-testialueena.
Testialue koostuu seuraavista:
jalusta, mihin Starship-prototyypit nostetaan, -
säiliöfarmi, sisältäen nestemäistä typpeä,
nestemäistä metaania ja nestemäistä happea, -

English: 
From about a dozen workers in early 2019, the Boca
Chica site expanded to over 500 employees
by February and is now just shy of 1,000 workers – 
potentially growing to as many as 3,000 employees
by early next year.
The core reasoning behind the new buildings
and mass hirings in Boca Chica is to implement
a simple design philosophy: a high production
rate enables a high iteration rate. With each
new Starship prototype being rapidly assembled,
SpaceX can continually improve the design
using lessons from those that came before.
So once a prototype is complete, the next
step is to transport it around 3 km up the
road to the Starship launch and landing site,
now being used as the Starship testing area.
The main constituents of the test site are:
a stand where the Starship prototypes are
mounted for tests; a farm of tanks containing
liquid nitrogen, liquid methane, and liquid

Spanish: 
Desde una docena de trabajadores a principios de 2019, en febrero de 2020 trabajaban allí más de 500 empleados
y ahora son casi 1000 trabajadores, creciendo posiblemente hasta 3000 trabajadores
para finales de año. El razonamiento detrás de los nuevos edificios
y las contrataciones masivas en Boca Chica es implementar una filosofía de diseño simple: un alto ratio
de producción permite un alto ratio de mejoras. Con cada nuevo prototipo de Starship construido,
SpaceX puede mejorar continuament el diseño con lecciones aprendidas con aquellos que le precedieron.
Así que una vez un prototipo está completado, el siguiente paso es transportarlo unos 3 km por carretera
a la zona de lanzamiento y aterrizaje de Starship, que ahora se usa para otras pruebas.
Los principales componentes de la zona de pruebas son: una zona donde los prototipos de Starship
se colocan para las pruebas, varios tanques que contienen nitrógeno líquido, metano líquido y oxígeno líquido.

Finnish: 
vanha Starhopper-prototyyppi, joka tällä hetkellä
toimii kiinnikkeenä kameroille ja tutkajärjestelmälle, -
lisäksi ylimääräistä metaania polttava liekki,
ja kehitteillä oleva laukaisualusta, -
josta Starshipin ja Super Heavyn
yhdistelmäraketti lopulta laukaistaan.
Nyt kun olemme nähneet kuinka Starshipejä rakennetaan, katsotaanpa kuinka pitkälle -
Starship-testausohjelma on edistynyt
 tähän mennessä vuoden 2020 aikana.
Mk 1:stä ja Mk 2:sta opittuaan, SpaceX
aloitti Mk 3 -aluksen rakentamisen, -
joka myöhemmin nimettiin SN1:ksi (sarjanumero 1) lokakuussa 2019. SN1 näki huomattavaa -
edistystä, painaen 20% vähemmän kuin Mk 1, mutta lopulta vajosi samanlaiseen kohtaloon helmikuussa, -
kun sen polttoainesäiliöt olivat paineistettu kryogeenisellä nestemäisellä typellä.
Nämä kryogeeniset testit vaivasivat ensimmäisiä prototyyppejä. SN1:n tapauksessa juurisyy -

Spanish: 
Finalmente, el antiguo prototipo Starhopper sirve ahora como montura para cámaras y un sistema
de radar, instrumentos para quemar el exceso de metano y una plataforma de lanzamiento en construcción
desde la cual se lanzará el sistema Starship-Super Heavy al completo.
Ahora que hemos visto cómo funciona la línea de ensamblaje de Starship, echemos un vistazo al progreso
del programa de pruebas de Starship durante el 2020.
Usando las lecciones aprendidas de la Mk1 y la Mk2, SpaceX empezó a construir la Starship Mk3,
después renombrada SN1 (número de serie 1), en octubre de 2019. El diseño de la SN1 fue una gran
mejora, pesando un 20% menos que la Mk1, pero finalmente sucumbió al mismo destino que ala Mk1
cuando sus tanques fueron presurizados con nitrógeno líquido criogénico en febrero de 2020. Estas pruebas criogénicas
acabaron con la mayoría de prototipos iniciales de Starship. En el caso de la SN1, la causa
del fallo fueron unas malas soldaduras en el acero inoxidable en una parte llamada "thrust pack", una estructura

English: 
oxygen; the old Starhopper prototype, now
serving as a mount for cameras and a radar
system, also a flare stack to burn excess methane, 
and finally a launch pad under development
from where the combined Starship and Super
Heavy rocket will eventually lift off from.
Now that we’ve seen how the Starship assembly
line works, let’s take a look at the progress
the Starship testing program 
has made so far in 2020.
Using lessons learned from Mk 1 and Mk 2,
SpaceX started building the Mk 3 Starship,
later renamed SN1 (or Serial Number 1), in
October 2019. The SN1 design was a marked
improvement, weighing 20% less than the 
Mk 1, but ultimately succumbed to a similar fate
when its tanks were pressurised with cryogenic
liquid nitrogen in February 2020. These cryogenic
tests would prove the bane of early Starship
prototypes. In the case of SN1, the root
cause of the failure were some bad stainless-steel
welds in the ‘thrust puck’ - a structure

Italian: 
ossigeno; il vecchio prototipo di Starhopper, ora
funge da innesto per telecamere e radar
sistema, anche una pila svasata per bruciare il metano in eccesso, 
e infine una piattaforma di lancio in fase di sviluppo
da dove l'astronave combinata e Super
Il razzo pesante alla fine decollerà.
Ora che abbiamo visto come l'assemblea delle astronavi
la linea funziona, diamo un'occhiata ai progressi
il programma di test di Starship 
ha fatto finora nel 2020.
Utilizzando le lezioni apprese da Mk 1 e Mk 2,
SpaceX ha iniziato a costruire l'astronave Mk 3,
successivamente rinominato SN1 (o numero di serie 1), in
Ottobre 2019. Il design SN1 è stato segnato
miglioramento, con un peso inferiore del 20% rispetto al 
MK 1, ma alla fine cedette a un destino simile
quando i suoi carri armati furono pressurizzati con criogenico
azoto liquido nel febbraio 2020. Questi criogenici
i test dimostrerebbero la rovina della prima astronave
prototipi. Nel caso di SN1, il root
la causa dell'errore è stata dell'acciaio inossidabile difettoso
saldature nel "disco di spinta" - una struttura

Finnish: 
oli huonot hitsaukset "työntölevyssä", mikä
on rakenne alemman polttoainesäiliön pohjassa, -
johon moottorit tullaan
lopulta kiinnittämään.
Kuukauden aikana pieni testisäiliö, nimeltään SN2, rakennettiin kokeilemaan ratkaisua ongelmiin.
Työntölevyn täydellinen uudelleensuunnittelu
 SN2:een ratkaisi lopulta ongelman läpäisten -
kryogeenisen painetestin maaliskuussa 2020. SN2 eläköitiin tämän jälkeen, SpaceX:n palatessa -
täysimittaisten Starship-prototyyppien pariin.
 Odotukset olivat korkealla, kun SN3 oli rakennettavana -
maaliskuussa. Matka jatkui testijalustalle huhtikuussa. Valitettavasti paineistuksen kirous palasi kuvoihin, -
vaikkakin erilaisen vian kanssa.
Kun sekä ala- että yläsäiliöt -
paineistettiin nestemäisellä typellä,
venttiili vapautti paineen tahattomasti -
alemmasta säiliöstä, aiheuttaen SN3:n
sortumisen yläsäiliön painon alla.
Toisin kuin aiemmat rakenteelliset viat Mk 1:ssä
 ja SN1:ssä, SN3:n kohdalla vika oli yksinkertaisesti -

English: 
near the base of the lower fuel tank where
the engines would eventually be mounted.
Over the course of a month, a small test tank
called SN2 was built to try out a solution.
A full redesign of the thrust puck for SN2 
ultimately resolved the issue, with the
tank passing a cryogenic pressure test in
March 2020. SN2 was then retired, with SpaceX
returning to work on full-scale Starship prototypes.
Hopes were high with the construction of SN3
in March, which went to the test stand in
April. But alas, the cryogenic curse returned
once more, albeit via a different failure mode.
While both the lower and upper tanks
were being pressurised with liquid nitrogen,
a valve inadvertently released pressure from
the lower tank, causing SN3 to crumple due
to the weight of the pressurised upper tank.
Unlike the previous structural failures with
Mk 1 and SN1, the failure of SN3 was simply

Spanish: 
cercana a la base del tanque de combustible inferior en la cual los motores serían finalmente colocados.
En el transcurso de un mes, un pequeño tanque de pruebas llamado SN2 fue construido para intentar solucionarlo.
Un rediseño completo del "thrust pack" para el SN2 resolvió finalmente el fallo, y el
tanque pasó una prueba de presión criogénica en marzo de 2020. La SN2 fue retirada, tras lo cual
SpaceX volvió a trabajar en prototipos completos. Había grandes esperanzas con la construcción de la SN3
en marzo, la cual fue a la zona de pruebas en abril. Sin embargo, la maldición de las pruebas criogénicas regresó
una vez más, aunque de un modo algo distinto. Mientras el tanque inferior y superior
se presurizaban con nitrógeno líquido, una válvula liberó por error presión del tanque
inferior, provocando que el tanque cediera por el peso del tanque superior y la SN3 volcase.
A diferencia de anteriores fallos estructurales con la Mk1 y la SN1, el fallo con la SN3 fue simplemente

Italian: 
vicino alla base del serbatoio inferiore del carburante dove
i motori alla fine sarebbero stati montati.
Nel corso di un mese, un piccolo serbatoio di prova
chiamato SN2 è stato creato per provare una soluzione.
Una riprogettazione completa del disco di spinta per SN2 
alla fine risolto il problema, con il
serbatoio che supera un test di pressione criogenica
Marzo 2020. SN2 è stato quindi ritirato, con SpaceX
tornando a lavorare su prototipi di astronavi su larga scala.
Le speranze erano alte con la costruzione di SN3
a marzo, che è andato al banco prova
Aprile. Ma ahimè, la maledizione criogenica è tornata
ancora una volta, anche se tramite una diversa modalità di errore.
Mentre entrambi i serbatoi inferiore e superiore
venivano pressurizzati con azoto liquido,
una valvola ha rilasciato inavvertitamente pressione da
il serbatoio inferiore, facendo crollare SN3 a causa
al peso del serbatoio superiore pressurizzato.
A differenza dei precedenti fallimenti strutturali con
MK 1 e SN1, il fallimento di SN3 fu semplicemente

Spanish: 
un error en la configuración de las pruebas que fue rápidamente rectificado.
Solo 3 semanas después de la muerte de la SN3, a finales de abril, SpaceX comenzó las pruebas de su siguiente
prototipo: SN4. El 26 de abril, la SN4 se convirtió en el primer prototipo completo de Starship en
sobrevivir a la condenada prueba de presurización, soportando una presión de 4,9 atmósferas con nitrógeno
líquido. La presión en los tanques para una misión operacional es de 6 atmósferas, una meta superada
en una segunda prueba criogénica el 9 de mayo, la cual alcanzó 7,5 atm.
La presurización criogénica es la primera de tres etapas principales en las pruebas de un prototipo Starship.
La segunda etapa es una serie de pruebas de ignición en las cuales un motor Raptor acoplado al prototipo
hace una quema de combustible con la Starship sujeta en su sitio. Finalmente, si todo va bien con la
ignición, el prototipo pasa a las pruebas de vuelo a altitudes cada vez mayores, del mismo
modo que vimos con el Starhopper. La SN4 completó con éxito su primera prueba de

English: 
a test configuration error which was quick to rectify.
Just 3 weeks after the demise of SN3, in
late April, SpaceX began testing their next
prototype: SN4. On April 26th, SN4 became
the first full-scale Starship prototype to
survive the dreaded cryogenic pressure test,
having been pressurised to 4.9 bar with liquid
nitrogen. The tank pressure required for an
operational flight is 6 bar, a target exceeded
by a second cryogenic test 
on May 9th, which reached 7.5 bar.
Cryogenic pressurisation is the first of three
main stages in testing a Starship prototype.
The second stage is a series of static fires,
whereby a Raptor engine attached to the prototype
undergoes a burn while the Starship is fixed
in place. Finally, if all goes well with the
static fires, the prototype moves to flight
tests with ever increasing altitudes, much
like we saw with the Starhopper.
SN4 successfully completed its first static

Finnish: 
testin määritysvirhe,
joka oli nopea korjata.
Vain 3 viikkoa SN3:n tuhoutumisen jälkeen, huhtikuun lopulla, SpaceX aloitti seuraavan prototyypin -
testaamisen. SN4:stä tuli 26. huhtikuuta
ensimmäinen täysimittainen Starship-prototyyppi, -
selviytyi pelätystä kryogeenisesta painetestistä, koettuaan 4,9 barin paineen nestemäisellä typellä.
Kiertoradalla lentoon vaadittavat
paine on 6 bar, mikä ylitettiin-
toisella kryogeenisellä testillä  9. toukokuuta.
 Tämä testi saavutti 7,5 barin paineen.
Kryogeeninen paineistus on ensimmäinen kolmesta Starship-prototyypin testauksen päävaiheesta.
Toinen vaihe on sarja koepolttoja, joissa
 prototyyppiin kiinnitettävä Raptor-moottori -
käynnistetään hetkeksi, kun Starship on paikallaan. Lopulta, jos testipoltot sujuvat hyvin, -
prototyyppi siirtyy lentotesteihin,
joiden korkeutta aina lisätään, -
pitkälti kuten näimme Starhopperin kanssa.
SN4 suoritti ensimmäisen koepolttonsa onnistuneesti -

Italian: 
un errore di configurazione del test che è stato rapido da correggere.
Solo 3 settimane dopo la scomparsa di SN3, a
fine aprile, SpaceX ha iniziato a testare il loro prossimo
prototipo: SN4. Il 26 aprile SN4 divenne
il primo prototipo di astronave su larga scala a
sopravvivere al temuto test di pressione criogenica,
essendo stato pressurizzato a 4,9 bar con liquido
azoto. La pressione del serbatoio richiesta per un
volo operativo di 6 bar, obiettivo superato
da un secondo test criogenico 
il 9 maggio, che ha raggiunto i 7,5 bar.
La pressurizzazione criogenica è la prima di tre
fasi principali nel test di un prototipo di astronave.
Il secondo stadio è una serie di incendi statici,
per cui un motore Raptor attaccato al prototipo
subisce un'ustione mentre l'astronave è fissa
a posto. Infine, se tutto va bene con il
incendi statici, il prototipo si sposta in volo
prove con quote sempre crescenti, molto
come abbiamo visto con lo Starhopper.
SN4 ha completato con successo la sua prima statica

Finnish: 
5. toukokuuta, tullen ensimmäiseksi täysimittaiseksi
Starshipiksi, jota testattiin Raptor-moottorilla.
Neljä muuta koepolttoa tapahtui toukokuun aikana,
testaamalla kahta eri Raptor-moottoria -
tuottaen paljon tietoa aluksen
sekä moottorin suorituskyvystä.
29. toukokuuta, pian viidennen koepolton jälkeen, nestemäisen metaanin vuoto aluksen pohjassa -
aiheutti katastrofaalisen räjähdyksen, mikä nielaisi SN4:n liekkeihinsä, jättäen taakseen tämän -
uraauurtavan prototyypin hehkuvat jäännökset. Tämä viimeaikainen epäonnistuminen oli valitettava takaisku -
varsinkin kun otetaan huomioon, että SN4:n oli tarkoitus yrittää 150 metrin lentoa pian sen jälkeen.
Mutta siitä huolimatta, viive todennäköisesti on
marginaalinen, koska seuraava prototyyppi on -
käytännössä valmis. Starship SN5:n
rakennus aloitettiin huhtikuussa ja se on -

English: 
fire test on May 5th, becoming the first full-scale
Starship to be tested with a Raptor engine.
Four further static fire tests took place over
the course of May, testing two different Raptor
engines, while accruing a wealth of data on
the performance of the vehicle and the engine.
But unfortunately, shortly after the fifth static fire on 
May 29th, a liquid CH4 leak near the base of the vehicle
caused a catastrophic explosion which engulfed
SN4 in flames, leaving behind the smouldering
remains of this pioneering prototype. This
recent failure was an unfortunate setback,
especially given that SN4 had been expected
to attempt a 150 m hop test shortly afterwards.
But nevertheless, the delay is likely to be
marginal as the next prototype is more or
less complete. Starship SN5 started
 construction in April and is

Italian: 
test antincendio il 5 maggio, diventando il primo su vasta scala
Nave stellare da testare con un motore Raptor.
Sono stati effettuati altri quattro test antincendio statici
nel corso di maggio, testando due diversi Raptor
motori, mentre si accumulano molti dati
le prestazioni del veicolo e del motore.
Ma sfortunatamente, poco dopo il quinto incendio statico 
29 maggio, una perdita di liquido CH4 vicino alla base del veicolo
ha provocato un'esplosione catastrofica che ha travolto
SN4 in fiamme, lasciando alle spalle il fuoco
resti di questo prototipo pionieristico. Questo
il recente fallimento è stato uno sfortunato contrattempo,
soprattutto dato che SN4 era previsto
per tentare un test di 150 m hop poco dopo.
Tuttavia, è probabile che il ritardo sia
marginale poiché il prossimo prototipo è maggiore o
meno completo. Starship SN5 avviato
 costruzione in aprile ed è

Spanish: 
ignición el 5 de mayo, convirtiéndose en la primera Starship a escala completa en ser probada con un motor Raptor.
Cuatro pruebas de ignición estáticas ocurrieron en mayo, probando dos unidades Raptor
diferentes y acumulando gran cantidad de datos en el comportamiento del vehículo y el motor.
Pero, desafortunadamente, poco después de la quinta prueba de ignición el 29 de mayo, una fuga de metano cerca de la base del vehículo
causó una explosión catastrófica que envolvió a la SN4 en llamas, dejando solo los restos
calcinados de este prototipo. Este reciente fallo fue un retraso desafortunado,
especialmente teniendo en cuenta que se esperaba que la SN4 hiciera un vuelo de 150 m poco después.
Sin embargo, el retraso no será mucho ya que el siguiente prototipo está más o
menos completado. La Starship SN5 comenzó su construcción en abril y ya está

Finnish: 
jo täysin pinottu, poislukien mahdollinen
nokkakartion lisäys. Kun SN5:n testaaminen -
alkaa tulevina viikkoina, Huhtikuussa
alkanut SN6:n rakentaminen jatkuu.
Samaan aikaan toinen pieni
testisäiliö, SN7, on juuri valmistunut, -
ja siirretty testipaikalle. SN7 on rakennettu
erilaisesta ruostumattoman teräksen seoksesta, -
kuin aiemmat prototyypit. 301-teräksen sijaan 304L-teräksestä. Tämän testin pitäisi selventää teräksen -
ihanteellisia ominaisuuksia ennen kuin SpaceX
siirtyy lopulta omaan erikoisteräsmateriaaliin.
Mitä voimme odottaa näkevämme
tänä vuonna Starship-ohjelmassa?
Kun testijalustan uudelleenrakennus
on käytännössä valmis, meidän pitäisi -
ensimmäiseksi nähdä SN5 kuljetus testijalustalle, kryogeenisen testauksen aloitus sekä koepoltot.
Jos nämä testit onnistuvat,
SN5 siirtyisi sitten -

English: 
already fully stacked, bar the potential addition
of a nosecone. As SN5 becomes the focus of
testing in the weeks to come, construction
will continue on SN6 which began production
in April. At the same time, another small
test tank, SN7, has just finished construction
and moved to the test site. SN7 has been
built from a different stainless steel alloy
than previous prototypes, 304L instead of
301, so testing this prototype should elucidate
the ideal material properties to pursue before
SpaceX ultimately shifts to a custom steel
alloy in the future. So what can we expect 
to see in the Starship program this year?
Well, with reconstruction of a test stand
 essentially complete, we should
first see SN5 roll out to the test stand
and commence cryogenic pressure testing and
static fires. If these tests succeed,
SN5 would then move ahead with
a 150 m hop with a single Raptor engine.
 The next milestone will be a 20 km

Spanish: 
completamente ensamblada excepto por el morro. Conforme la SN5 se convierte en el foco de
las pruebas en las próximas semanas, la construcción contunuará conn la SN6, que empezó su producción
en abril. Al mismo tiempo, otro pequeño tanque, SN7, acaba de terminar su construcción
y ha sido movido a la zona de pruebas. La SN7 ha sido construida con otra aleación de acero inoxidable distinta
a la de prototipos previos, con 304 litros en vez de 301, de modo que las pruebas con este prototipo deberían esclarecer
cuáles son las propiedades ideales a perseguir antes de que SpaceX pase finalmente a una aleación de acerp inoxidable propia
en el futuro. Así que, ¿qué podemos esperar ver en el futuro del programa Starship este año?
Bueno, con la reconstrucción de la zona de pruebas prácticamente terminada, lo primero será
ver a la SN5 en la zona de pruebas y comenzar sus pruebas de presión criogénica y puebas
de ignición. Si tienen éxito, la SN5 pasaría entonces
al vuelo de 150 m con un solo motor Raptor. La siguiente meta sería un vuelo suborbital

Italian: 
già completamente impilato, esclude la potenziale aggiunta
di un nosecone. Mentre SN5 diventa il focus di
test nelle settimane a venire, costruzione
continuerà su SN6 che ha iniziato la produzione
in Aprile. Allo stesso tempo, un altro piccolo
serbatoio di prova, SN7, ha appena terminato la costruzione
e si è trasferito sul sito di prova. SN7 è stato
costruito da una diversa lega di acciaio inossidabile
rispetto ai precedenti prototipi, 304L anziché
301, quindi testare questo prototipo dovrebbe chiarire
le proprietà materiali ideali da perseguire prima
SpaceX alla fine passa a un acciaio personalizzato
lega in futuro. Quindi cosa possiamo aspettarci 
vedere nel programma Starship quest'anno?
Bene, con la ricostruzione di un banco di prova
 essenzialmente completo, dovremmo
per prima cosa vedi SN5 stendere sul banco prova
e iniziare i test di pressione criogenica e
incendi statici. Se questi test hanno esito positivo,
SN5 andrebbe quindi avanti
un salto di 150 m con un solo motore Raptor.
 Il prossimo traguardo sarà di 20 km

Spanish: 
de 20 km, para el cual la Administración Federal de Aviación ya ha dado autorización.
Un salto como este requiere un prototipo de Starship equipado con 3 motores Raptor y sus alas, lo cual
podríamos ver logrado con el prototipi SN6 dentro de unos meses.
El objetivo final de las pruebas de este año sería un vuelo orbital a 100 km de
un prototipo Starship. Desde luego es un objetivo ambicioso, que requeriría la construcción
y pruebas de propulsores Super Heavy antes de poder proceder, ninguno de los cuales ha sido aún construido.
Dicho esto, los anillos segmentados del Super Heavy emplearían exactamente el mismo proceso de constucción
y las mismas instalaciones que los prototipos de Starship. Si SpaceX tiene posibilidades de lograr el
vuelo orbital este año, deberíamos ver prototipos de Super Heavy en algún punto de la segunda
mitad de este año, tal vez con varias pruebas con un número reducido de motores Raptor.

Italian: 
luppolo suborbitale, per il quale l'Aviazione Federale
L'amministrazione ha già concesso l'approvazione.
Un tale salto richiederà un prototipo di astronave
dotato di 3 motori e pinne Raptor, che
potremmo vederlo realizzato con SN6 
prototipo di qualche mese lungo la linea.
L'obiettivo finale dei test di quest'anno
il programma prevede un volo orbitale di 100 km di
un prototipo di astronave. Questo è certamente un
obiettivo ambizioso, che richiederebbe la costruzione
e test di booster Super Heavy in precedenza
potrebbe procedere, nessuno dei quali è stato ancora costruito.
Detto questo, segmenti di anello Super Heavy 
impiegherebbe esattamente le stesse tecniche di costruzione
e strutture come i prototipi di astronave.
Se SpaceX deve rimanere sulla buona strada per un orbitale
volo quest'anno, dovremmo aspettarci di vedere
Prototipi super pesanti qualche volta nel secondo
metà di quest'anno - forse annullando i test
con un complemento ridotto di motori Raptor.

English: 
suborbital hop, for which the Federal Aviation
Administration has already granted approval.
Such a hop will require a Starship prototype
equipped with 3 Raptor engines and fins, which
we could see accomplished with the SN6 
prototype a few months down the line.
The ultimate goal of this year’s testing
program would be a 100 km orbital flight of
a Starship prototype. This is certainly an
ambitious goal, which would require the construction
and testing of Super Heavy boosters before
it could proceed, none of which have yet been built.
But this being said, Super Heavy ring segments 
would employ the exact same build techniques
and facilities as the Starship prototypes.
If SpaceX are to remain on track for an orbital
flight this year, we should expect to see
Super Heavy prototypes sometime in the second
half of this year – perhaps undoing tests
with a reduced complement of Raptor engines.

Finnish: 
150 metrin lentotestiin yhdellä Raptor-moottorilla. Seuraava virstanpylväs on 20 kilometrin -
koelento, jota varten Yhdysvaltain ilmailuhallinto (FAA) on jo antanut hyväksynnän.
Tällainen hyppy vaatii kolmella Raptor-moottorilla varustetun siivellisen Starship-prototyypin.
Saatamme nähdä tuon 20 kilometrin hypyn SN6-prototyypillä muutaman kuukauden sisällä.
Tämän vuoden testauksen suurin tavoite
olisi 100 kilometrin testilento kiertoradalle -
Starship-prototyypillä. Tämä on ehdottomasti
kunnianhimoinen tavoite, joka vaatisi -
Super Heavy -kantoraketin rakentamista ja
testaamista, mitä ei vielä ole edes aloitettu.
Super Heavyn rengassegmenttien kokoaminen
käyttäisi täsmälleen samoja rakennustekniikoita -
ja tiloja kuin Starship-prototyyppien. Jos SpaceX meinaa pysyä tavoitteessaan päästä kiertoradalle -
tänä vuonna, voimme odottaa
näkevämme Super Heavy -prototyyppejä -
tämän vuoden toisella puoliskolla. Testit tehtäisiin kenties pienemmällä määrää Raptor-moottoreita.

English: 
And though this timeline is clearly unmatched in its
ambition, and some slips are to be expected,
one thing is for certain: when the day finally
comes where a Starship soars into the sky
over Texas, a new era in spaceflight will begin.
And from that day on, we will have
unlocked the limitless potential of our solar system.
So now that we’ve seen the near-term future
of human spaceflight in low Earth orbit and
the progress of the next generation Starship
system, let’s turn now to the next great
endeavour in human spaceflight:
the return of astronauts to the Moon.
One year ago, NASA announced the Artemis program
– a 21st Century initiative to enable human
exploration and development of the Moon. The headline goals of Artemis are to achieve a human landing
near the Moon’s South Pole by 2024 and establish
an outpost on the Moon from 2028. Unlike the
Apollo program, Artemis has been designed
from the get-go to be sustainable, using public-private

Spanish: 
Y dado que este calendario tiene una ambición sin precedentes y es de esperar que haya retrasos,
una cosa es segura: cuando el día finalmente llegue en que una Starship surque los cielos
de Texas, empezará una nueva era espacial. Y, desde ese día en adelante, habremos
desbloqueado el potencial ilimitado de nuestro Sistema Solar.
Ahora que hemos visto el futuro a corto plazo de los viajes tripulados en Órbita terrestre baja y
el progreso del sistema de nueva generación Starship, vamos a echar un vistazo al siguiente gran
proyecto en las misiones tripuladas: el retorno de astronautas a la Luna.
Hace un año, la NASA anunció el programa Artemis, una iniciativa digna del sXXI para permitir la exploración y
desarrollo humano de la Luna. Los objetivos principales  de Artemis son conseguir un alunizaje humano cerca
del polo sur de la Luna para 2024 y establecer una base en la luna en 2028. A diferencia del programa Apollo,
Artemis ha sido diseñado desde el principio para ser sostenible utilizando acuerdos público-privados,

Finnish: 
Vaikka tämä aikajana on selvästi vertaansa vailla,
ja vaikka joitain myöhästymisiä on odotettavissa, -
yksi asia on varma: kun päivä vihdoin
koittaa, jolloin Starship ampaisee Texasin -
taivaalle, alkaa uusi aika avaruuslennoissa.
Ja siitä päivästä lähtien olemme -
avanneet aurinkokuntamme
äärettömät mahdollisuudet.
Nyt olemme nähneet miehitettyjen avaruuslentojen lähitulevaisuuden matalalla maan kiertoradalla sekä -
seuraavan sukupolven Starship-raketin
edistysaskeleet, siirrytään seuraavaan isoon -
ponnistukseen avaruuslennoissa:
astronauttien paluuseen kuuhun.
Vuosi sitten NASA julkaisi Artemis-ohjelman -
2000-luvun aloite mahdollistaakseen kuun -
tutkimusmatkailun sekä kehittämisen. Artemiksen päätavoitteena on saavuttaa ihmisten laskeutuminen -
lähelle kuun etelänapaa vuonna 2024 ja perustaa tukikohta kuuhun vuonna 2028. Toisin kuin -
Apollo-ohjelma, on Artemis suunniteltu alusta alkaen kestäväksi, käyttäen julkisen ja yksityisen sektorin -

Italian: 
E sebbene questa linea temporale sia chiaramente ineguagliata nella sua
ambizione e ci si aspetta qualche errore,
una cosa è certa: quando finalmente il giorno
arriva dove un'astronave vola nel cielo
sopra il Texas, inizierà una nuova era nel volo spaziale.
E da quel giorno avremo
sbloccato il potenziale illimitato del nostro sistema solare.
Quindi ora che abbiamo visto il futuro a breve termine
del volo spaziale umano in orbita terrestre bassa e
i progressi della prossima generazione di astronavi
sistema, passiamo ora al prossimo grande
sforzo nel volo spaziale umano:
il ritorno degli astronauti sulla Luna.
Un anno fa, la NASA ha annunciato il programma Artemis
- un'iniziativa del 21 ° secolo per consentire l'essere umano
esplorazione e sviluppo della Luna. Gli obiettivi principali di Artemis sono raggiungere un atterraggio umano
vicino al Polo Sud della Luna entro il 2024 e stabilire
un avamposto sulla Luna dal 2028. A differenza del
Programma Apollo, Artemis è stato progettato
sin dall'inizio per essere sostenibile, usando pubblico-privato

Spanish: 
de un modo similar al programa Commercial Crew, para minimizar el coste de esta iniciativa.
El programa Artemis comienza con la misión Artemis I. A finales de 2021, el nuevo Space Launch System
de la NASA (o SLS) lanzará una nave Orion no tripulada en una misión de 26 a 42 días
para dar la vuelta a la Luna y regresar a la Tierra. Un año después, a finales de 2022 o principios de 2023,
la misión Artemis II verá un lanzamiento tripulado de la Orión en una "trayectoria de retorno gratis"
alrededor de la Luna. Tanto la Artemis I como la Artemis II verificarán el hardware y el software de
Orion en preparación para la expansión de las operaciones humanas en la Luna.
Alrededor del mismo tiempo de Artemis I y II, a partir de 2021, el programa comercial de carga lunar (CLPS)
de la NASA, comenzará a enviar misiones robóticas a la Luna. El objetivo de
CLPS es probar tecnologías de aterrizaje, llevar acabo experimentos en la superficie, buscar recursos lunares

Italian: 
partenariati simili a quelli dell'equipaggio commerciale
Programma, per ridurre al minimo il costo complessivo di questo sforzo.
Il programma Artemis inizia con Artemis I
missione. Alla fine del 2021, il nuovo spazio della NASA
Launch System, o SLS, verrà lanciato il razzo
una capsula dell'equipaggio di Orione senza equipaggio in 26-42 giorni
missione di girare intorno alla Luna e tornare sulla Terra.
Un anno dopo, alla fine del 2022, o all'inizio del 2023,
la missione di Artemide II vedrà un equipaggio
volo di Orione su una traiettoria di ritorno gratuita
intorno alla luna. Sia Artemide I che Artemide II
verificherà l'hardware e il software di
Orion in anticipo di espanso 
operazioni umane sulla Luna.
Più o meno contemporaneamente ad Artemide I e II,
dal 2021, i servizi di payload lunare commerciale della NASA,
o CLPS, l'iniziativa inizierà a inviare
missioni robotiche sulla Luna. L'obiettivo di
CLPS è quello di testare la tecnologia di atterraggio, condotta
scienze di superficie, esploratore di risorse lunari,

English: 
partnerships, similar to the Commercial Crew
Program, to minimise the overall cost of this endeavour.
The Artemis program begins with the Artemis I
mission. In late 2021, NASA’s new Space
Launch System, or SLS, rocket will launch
an uncrewed Orion crew capsule on a 26-42 day
mission to loop around the Moon and return to Earth.
A year later, in late 2022, or early 2023,
the Artemis II mission will see a crewed
flight of Orion on a free return trajectory
around the Moon. Both Artemis I and Artemis II
will verify the hardware and software of
Orion in advance of expanded 
human operations at the Moon.
Around the same time as Artemis I and II,
from 2021, NASA’s Commercial Lunar Payload Services,
or CLPS, initiative will start sending
robotic missions to the Moon. The goal of
CLPS is to test landing technology, conduct
surface science, scout for lunar resources,

Finnish: 
kumppanuuksia, kuten kaupallinen miehistö -ohjelma, jotta saadaan pidettyä kustannukset kurissa.
Artemis-ohjelma alkaa Artemis I:llä.
 Vuoden 2021 lopulla, NASA:n uusi -
SLS-raketti (Space Launch System) laukaisee miehittä-mättömän Orion-kapselin 26-42 päivän matkalle -
kuun ympäri, palaten lopuksi maahan. Vuotta myö-hemmin, vuoden 2022 lopulla tai vuoden 2023 alussa, -
Artemis II kuljettaa miehitetyn Orion-kapselin kuun ympäri vapaalla paluureitillä.
Sekä Artemis I että Artemis II varmistavat
Orion-kapselin laitteiston ja ohjelmiston -
ennen ihmisten laajempaa
toimintaa kuussa.
Suurinpiirtein samaan aikaan Artemis I:n ja II:n kanssa, vuodesta 2021 lähtien NASA:n kaupalliset kuupalvelut, -
tai CLPS, aloite, alkaa lähettää robotti-
operaatioita kuuhun. Projektin tavoitteena -
on testata laskeutumistekniikkaa, tehdä pintatutkimuksia, etsiä kuun resursseja, -

English: 
and demonstrate in situ resource utilisation
in preparation for human landings. CLPS follows
a similar model to the commercial cargo program
for the International Space Station, where
NASA will contract private companies to launch
and land the payloads on the lunar surface.
One of the most important early CLPS missions
will be VIPER, a rover mission which will
land in the lunar south pole region in 2023.
Why is this region the focus of the Artemis program?
Well, in 2008 and 2009 both India’s
Chandrayaan-1 mission and NASA’s LCROSS
mission deployed impactor probes in the south
polar region, with the resulting ejecta indicating
millions of tons of water ice must lie in shadowed
craters near the south pole. So we know the
water ice is there on the Moon, 
but many of its properties remain unknown.
The goal of VIPER is to measure the depth, purity, and
distribution of water ice over a 100-day mission

Finnish: 
sekä näyttää paikallisten resurssien käytettävyys ihmisten laskeutumista varten. CLPS-projekti seuraa -
samaa kaavaa kuin kaupallisen lastin
-ohjelma kansainväliselle avaruusasemalle.
NASA tekee sopimuksia yksityisten yritysten kanssa, jotka laukaisevat ja toimittavat kuormat kuun pinnalle.
Yksi tärkeimmistä varhaisen vaiheen tehtävistä
tulee olemaan VIPER-kuukulkija, joka tulee -
laskeutumaan kuun etelänavan alueelle vuonna 2023.
Miksi tämä alue on Artemis-ohjelman painopiste?
Vuosina 2008 ja 2009 sekä Intian
Chandrayaan-1 että NASA:n LCROSS -
-operaatiot iskeyttivät luotaimet etelänavan alueelle. Pinnalta noussut heite kertoi kuun etelänavan -
sisältävän miljoonia tonneja vesijäätä
varjoisissa kraatereissa. Eli tiedämme, että -
vesijäätä on kuussa, mutta monet sen
ominaisuuksista ovat edelleen tuntemattomia.
VIPERin tavoitteena on mitata vesijään syvyys,
puhtaus ja osuus 100 päivän matkan aikana.
Rakentaaksemme pysyvän
läsnäolon kuuhun, -

Italian: 
e dimostrare l'utilizzo delle risorse in situ
in preparazione agli sbarchi umani. Segue CLPS
un modello simile al programma commerciale commerciale
per la Stazione Spaziale Internazionale, dove
La NASA contrarrà il lancio di società private
e atterrare i carichi utili sulla superficie lunare.
Una delle più importanti missioni CLPS iniziali
sarà VIPER, una missione rover che lo farà
sbarcare nella regione lunare del polo sud nel 2023.
Perché questa regione è al centro del programma Artemis?
Bene, nel 2008 e nel 2009 entrambi in India
Missione Chandrayaan-1 e LCROSS della NASA
missione ha dispiegato sonde per impattatori nel sud
regione polare, con l'indicazione ejecta risultante
milioni di tonnellate di ghiaccio d'acqua devono trovarsi in ombra
crateri vicino al polo sud. Quindi conosciamo il
il ghiaccio d'acqua è lì sulla Luna, 
ma molte delle sue proprietà rimangono sconosciute.
L'obiettivo di VIPER è misurare la profondità, la purezza e
distribuzione di ghiaccio d'acqua in una missione di 100 giorni

Spanish: 
y demostrar el uso de eso recursos allí mismo en preparación para aterrizajes tripulados. CLPS sigue
un modelo similar al programa de carga comercial para la Estación Espacial Internacional, en el cual
la NASA contratará empresas privadas para lanzar y aterrizar cargas en la superficie lunar.
Una de las importantes misiones iniciales de CLPS será VIPER, un rover que
aterrizará en el polo sur lunar en 2023. ¿Por qué es esta región de tanto interés para el programa Artemis?
Bueno, en 2008 y 2009 los satélites lunares Chandrayaan-1 (India) y  LCROSS (NASA)
desplegaron sondas de impacto en el polo sur, con el resultado del análisis de las partículas disipadas indicando
que millones de toneladas de hielo de agua deben encontrarse en la sombra de cráteres cerca del polo sur. Así que sabemos que
el hielo de agua está en la Luna, pero muchas de sus propiedades son aún desconocidas.
El objetivo de VIPER es medir la profundidad, pureza y distribución del hielo de agua en una misión de 100 días

Finnish: 
meidän on ymmärrettävä, kuinka jäätä voidaan hyödyntää tuottamaan hengityskelpoista happea, -
rakettipolttoainetta, ja kenties juomavettä.
Kun nämä alkuvaiheen tehtävät on suoritettu, -
kaikki on valmiina ensimmäiselle ihmisten kuulaskeutumiselle 50 vuoteen. Vuonna 2024, -
osana Artemis III:a, Orion-kapseli laukaistaan kohti kuuta. Kuun kiertoradalla kaksi miehistön jäsentä -
siirtyvät laskeutumisjärjestelmään, irroittautuvat
Orion-kapselista, ja laskeutuvat kuun pinnalle.
Artemis III tulee olemaan valtava saavutus tuoden ensimmäisen naisen kuun pinnalle sekä  -
ensimmäisen laskeutumisen kuun
etelänavalle. Kaksi astronauttia -
pysyvät kuun pinnalle 6,5 ​​päivää ja molemmat suorittavat neljä enintään 6 tunnin retkeä pinnalle.
Tämän jälkeen heidät laukaistaan pinnalta telakoi-tumaan uudestaan Orioniin ennen paluuta maahan.

Italian: 
Perché per costruire una presenza sostenibile sulla Luna,
dovremo capire come usare tale ghiaccio
depositi per produrre ossigeno traspirante, razzo
propellente e, forse, acqua potabile.
Con queste prime missioni completate, il palcoscenico
sarà impostato per il primo atterraggio umano su
la luna in oltre 50 anni. Nel 2024, l'Artemis III
la missione vedrà il lancio di una capsula di Orione
alla luna. In orbita lunare, due membri dell'equipaggio
i membri si trasferiranno in un Atterraggio umano
Sistema, staccare da Orione e scendere a
la superficie lunare. Artemide III sarà una pietra miliare enorme
per il volo spaziale umano, vedendo la prima donna
camminare sulla Luna e il primo atterraggio umano
nella regione polare meridionale. I due astronauti
rimarrà in superficie per 6,5 giorni e
condurre quattro escursioni in superficie fino a 6 ore
ciascuno, prima di lanciarsi dalla superficie a
re-dock con Orion e ritorno sulla Terra.

Spanish: 
Porque para construir una presencia sostenible en la Luna,
necesitaremos entender cómo usar tales depósitos de hielo para producir oxígeno respirable, combustible
de cohete y, tal vez, agua para beber. Una vez completadas las misiones iniciales, se habrán sentado
las bases para el primer alunizaje humano en más de 50 años. En 2024, la misión Artemis III
constará de una nave Orion tripulada lanzada a la Luna. En órbita lunar, dos de los tripulantes
serán transferidos a un Sistema de Aterrizaje de Humanos (HLS), de desacoplarán de la Orión y descenderán
a la superficie lunar. Artemis III será un gran logro para el programa espacial tripulado. La primera mujer
caminará sobre la Luna y el primer aterrizaje tripulado en el polo sur lunar. Los dos astronautas
estarán en la superficie durante 6,5 días con excursiones por la superficie durando hasta 6 horas
cada una, antes de despegar y re-acoplarse con la Orion para regresar a la Tierra.

English: 
Because to build a sustainable presence on the Moon,
we will need to understand how to use such ice
deposits to produce breathable oxygen, rocket
propellant, and, perhaps, drinkable water.
With these early missions complete, the stage
will be set for the first human landing on
the Moon in over 50 years. In 2024, the Artemis III
mission will see an Orion capsule launch
to the Moon. In lunar orbit, two of the crew
members will transfer into a Human Landing
System, detach from Orion, and descend to
the lunar surface. Artemis III will be a huge milestone
for human spaceflight, seeing the first woman
walk on the Moon and the first human landing
in the south polar region. The two astronauts
will stay on the surface for 6.5 days and
conduct four surface excursions of up to 6 hours
each, before launching from the surface to
re-dock with Orion and return to Earth.

Spanish: 
Uno de los elementos clave necesarios para el éxito de Artemis III es el Sistema de Aterrizaje de Humanos  (HLS).
En abril, la NASA anunció que tres empresas compartirían un total de mil millones de dólares para diseñar potenciales
sistemas de aterrizaje tripulados en un período de 10 meses: Dynetics, el "National Team" y SpaceX.
En noviembre, la NASA comenzará a evaluar cada diseño, finalmente decidiendo si
eliminar a uno o seguir con los tres hasta febrero de 2021. Así que vamos a echar un vistazo
a estos tres diseños de aterrizadores tripulados y cómo funcionan.
Dynetics está diseñando un sistema de dos etapas llamado ALPACA, que se lanzaría desde la Tierra sin
tripulación en un cohete Vulcan de ULA. ALPACA usa 2 tanques de combustible eyectables
para alimentar sus motores, los cuales se separan previamente a tocar tierra en la superficie lunar.
El "National Team", liderado por Blue Origin, combinará también la experiencia de Lockheed Martin,
Northrop Grumman y Draper para diseñar un aterrizador lunar de tres etapas. El aterrizador en sí 

Italian: 
Uno degli elementi chiave necessari per realizzare
Artemis III è il sistema di atterraggio umano.
Ad aprile, la NASA ha annunciato che lo faranno tre compagnie
condividere quasi $ 1 miliardo per progettare il potenziale
lander classificati come umani per un periodo di 10 mesi:
Dynetics, la collaborazione della "Nazionale",
e SpaceX. A novembre, la NASA inizierà a valutare
ogni disegno, decidendo infine se
selezionare verso il basso per due provider o mantenerne tre
nel febbraio 2021. Quindi diamo un'occhiata
a questi tre proposti atterraggi umani
sistemi e come funzioneranno.
Le dinamiche stanno progettando un lander a due stadi
chiamato ALPACA, che sarebbe lanciato dalla Terra
srotolato su una United Launch Alliance Vulcan
razzo. ALPACA utilizza due serbatoi di scarico per alimentare
i suoi motori, che sono precedentemente abbandonati
atterrando sulla superficie lunare.
La squadra nazionale, guidata da Blue Origin, lo farà
vedere Lockheed Martin, Northrop Grumman e
Draper unisce la loro esperienza per progettare a
lander lunare a tre stadi. Il lander stesso

Finnish: 
Yksi Artemis III:n onnistumisen kannalta tärkeimmistä elementeistä on laskeutumisjärjestelmä ihmisille.
Huhtikuussa NASA julkaisi kolme yritystä, jotka jakavat lähes miljardin dollarin rahoituksen suunnitellakseen -
ihmiskelpoisen laskeutumisjärjestelmän 10 kuukauden
aikana: Dynetics, National Team -yhteistyö, -
ja SpaceX. Marraskuussa NASA alkaa
arvioimaan kutakin mallia lopulta päättäen, -
valitseeko kaksi vai kolme palveluntarjoajaa
helmikuussa 2021. Katsotaanpa näitä -
ehdotettuja laskeutumisjärjestelmiä,
ja miten ne tulevat toimimaan.
Dynetics suunnitelee kaksivaiheista laskeutujaa
nimeltään ALPACA, joka laukaistaan maasta -
miehittämättömänä ULA:n Vulcan-raketilla.
ALPACAn moottorit käyttävät kahta tiputettavaa -
polttoainetankkia, jotka heivataan
pois ennen laskeutumista.
National Team, jota johtava Blue Origin yhdistää
voimansa Lockheed Martinin, Northrop Grummanin -
sekä Draperin kanssa suunnitellakseen
kolmivaiheinen kuulaskeutujan. Laskeutuja -

English: 
One of the key elements required to accomplish
Artemis III is the Human Landing System.
In April, NASA announced three companies will
share nearly $1 billion to design potential
human-rated landers over a 10-month period:
Dynetics, the ‘National Team’ collaboration,
and SpaceX. In November, NASA will start evaluating
each design, ultimately deciding whether to
down-select to two providers or keep three
in February 2021. So let’s take a look
at these three proposed human landing
systems, and how they will work.
Dynetics are designing a two-stage lander
called ALPACA, which would launch from Earth
uncrewed on a United Launch Alliance Vulcan
rocket. ALPACA uses two drop tanks to fuel
its engines, which are jettisoned prior to
touching down on the lunar surface.
The National Team, led by Blue Origin, will
see Lockheed Martin, Northrop Grumman, and
Draper combine their expertise to design a
three-stage lunar lander. The lander itself

Italian: 
è una variante del lander Blue Moon, annunciata lo scorso anno 
di Blue Origin, che utilizza in particolare l'idrogeno liquido
e ossigeno per alimentare il suo motore BE-7. Questi
i carburanti possono essere prodotti mediante ghiaccio elettrolitico
depositi, consentendo al veicolo di fare rifornimento di carburante utilizzando
risorse lunari locali prima di decollare
la superficie.
Infine, SpaceX sta pianificando di utilizzare uno speciale
adattata la variante del lander lunare dell'astronave.
Confrontando questo con il design di base Starship
a destra, l'astronave lunare non ha uno scudo termico
o pinne, una matrice solare curva vicino alla sua punta,
gambe di atterraggio integrate e vernice bianca per
maggiore riflettività. L'astronave lunare
presenta anche motori a tripla elica più alti
il suo corpo, minimizzando l'effetto della regolite
contraccolpo durante l'atterraggio. Una volta sbarcato, carico
o fino a quattro astronauti possono lasciare i due airlocks 26 m
sopra la superficie ed essere preso da una gru
sistema guidato da rotaie fino a terra.

English: 
is a variant of the Blue Moon lander, announced last year 
by Blue Origin, which notably uses liquid hydrogen
and oxygen to power its BE-7 engine. These
fuels can be produced by electrolysing ice
deposits, allowing the vehicle to refuel using
local lunar resources before taking off from
the surface.
Finally, SpaceX are planning to use a specially
adapted lunar lander variant of Starship.
Comparing this with the base Starship design
on the right, the lunar Starship has no heatshield
or fins, a curved solar array near its tip,
integrated landing legs, and white paint for
enhanced reflectivity. The lunar Starship
also features triple-thruster engines higher
up its body, minimising the effect of regolith
kickback during landing. Once landed, cargo
or up to four astronauts can leave the two airlocks 26 m
above the surface and be taken by a crane
system guided by rails down to the ground.

Spanish: 
es una variante del aterrizador Blue Moon, anunciado el año pasado por Blue Origin y utiliza hidrógeno y oxígeno
líquidos para propulsar su motor BE-7. Estos combustibles se pueden producir electrolizando hielo
de depósitos lunares, permitiendo al vehículo recargar combustible usando recursos lunares antes de
despegar de la superficie. Finalmente, SpaceX planea usar una versión especialmente adaptada
para aterrizar en la Luna de su diseño de Starship. Comparando este diseño con el original (a la derecha),
la Starship lunar no tiene escudo térmico ni alas. Tiene un panel solar curvo cerca del morro,
tren de aterrizaje integrado y pintura blanca para mayor reflectividad. La Starship lunar
también tiene varios pequeños motores en su parte superior para no levantar enormes cantidades de polvo
y regolito durante el aterrizaje. Una vez aterrizada, carga y hasta 4 astronautas pueden salir por las dos esclusas
a 26 m de altura sobre la superficie y bajar usando un sistema de grúas por raíles hasta el suelo.

Finnish: 
on versio Blue Moon -laskeutujasta,
jonka Blue Origin julkaisi viime vuonna.
Polttoaineena BE-7-moottorille ovat nestemäiset
vety ja happi. Näitä pystytään valmistamaan -
jääesiintymistä, mahdollistaen laskeutujan
tankkaamisen käyttäen paikallisia resursseja -
ennen lähtöä kuun pinnalta.
Lopuksi, SpaceX aikoo käyttää -
kuuta varten mukautettua versiota Starshipistä.
Kun tätä versiota verrataan perusversioon, -
oikealla, kuu-Starshipilla ei ole lämpösuojaa
tai siipiä. Siinä on kaareva aurinkopaneeli kärjessä,-
integroidut laskeutumisjalat ja valkoinen maali
parantamaan heijastavuutta. Kuu-Starshipissa -
on myös vierekkäin kolmen pienen moottorin
rykelmiä, pienentämään kuun regoliitin -
sinkoutumista laskeutumisen aikana. Sen jälkeen lasti
tai neljä astronauttia tulevat ulos ilmalukosta 26 metrin -
korkeudella ja laskeutuvat
kiskoitetulla hissillä maahan.

Spanish: 
Una ventaja clave del sistema Starship es la enorme cantidad de carga que puede llevar,
abriendo la posibilidad de una base lunar más ambiciosa.
Ahora que hemos visto cómo SpaceX está posicionado para jugar un importante rol en los esfuerzos de la NASA
de regresar a la Luna, vamos a volver al calendario de la Starship para ver precisamente cómo planean
llevar a cabo el programa Artemis. Como referencia, he añadido de forma optimista las fechas para las tres
primeras misiones Artemis a esta línea temporal. SpaceX ha propuesto unas fechas límite para demostrar
la fidelidad del sistema Starship. Una vez se haya conseguido un vuelo orbital de un prototipo
Starship, demostrarán una transferencia completa de combustible en órbita. Otros objetivos
incluyen una misión orbital de larga duración, la reutilización de una Starship aterrizada y un
vuelo de Sarship más allá de la Órbita Terrestre Baja. Nótese que las fechas cocnretas de estos objetivos
serán enormemente dependientes del progreso del programa de pruebas en Boca chica, así que su

Finnish: 
Yksi Starship-järjestelmän suurimmista eduista
on mahdollisuus kuljettaa paljon rahtia, -
mahdollistaen kunnianhimoisen
kuutukikohta-arkkitehtuurin.
Nyt kun olemme nähneet, kuinka SpaceX
on valmis ottamaan tärkeän roolin NASA:n -
paluussa kuuhun, palataan takaisin Starship-
aikajanaamme, jotta näemme tarkasti kuinka -
he aikovat tukea Artemis-ohjelmaa. Viitteeksi
olen lisännyt alustavat päivät kolmelle -
ensimmäiselle Artemis-lennolle. SpaceX on
ehdottanut useita virstanpylväitä näyttääkseen -
Starship-järjestelmän toimivuuden. Kun
Starship-prototyyppi on päässyt kiertoradalle, -
he demonstroivat aluksen polttoaineen siirron aluksesta
toiseen kiertoradalla. Muista virstanpylväitä -
ovat pitkäkestoinen lento kiertoradalle,
Starshipin uudelleenlento, sekä -
lento maan matalan kiertoradan ulkopuolelle.
Huomioithan, että tarkat päivämäärät -
vaihtelevat pitkälti Boca Chicassa tapahtuvat
etenemisen mukaan, eli päivämäärien -

English: 
One key advantage of the Starship system is
the large amount of cargo it can deliver,
opening the possibility of ambitious
lunar base architectures.
So now that we’ve seen how SpaceX are poised
to play a critical role in NASA’s efforts
to return to the Moon, let’s go back to our
Starship timeline to see precisely how they
plan to support the Artemis program. For reference,
I’ve added the tentative dates for the first
three Artemis missions to the timeline. SpaceX
have proposed a series of milestones to prove
the fidelity of the Starship system. Once
orbital flight of a Starship prototype has
been achieved, they will demonstrate end-to-end
propellant transfer in orbit. Other milestones
include a long duration orbital flight test,
 the re-flight of a landed Starship, and a
Starship flight beyond low Earth orbit. Note
that the precise dates of these milestones
will be largely contingent on how the testing
program in Boca Chica proceeds, so their

Italian: 
Un vantaggio chiave del sistema Starship è
la grande quantità di merci che può trasportare,
aprendo la possibilità di ambiziosi
architetture di base lunare.
Quindi ora che abbiamo visto come SpaceX è in bilico
svolgere un ruolo fondamentale negli sforzi della NASA
per tornare sulla Luna, torniamo al nostro
Cronologia delle astronavi per vedere esattamente come
piano di sostenere il programma Artemis. Per riferimento,
Ho aggiunto le date provvisorie per il primo
tre missioni Artemis sulla linea temporale. SpaceX
hanno proposto una serie di traguardi da dimostrare
la fedeltà del sistema stellare. Una volta
volo orbitale di un prototipo di astronave ha
raggiunto, dimostreranno end-to-end
trasferimento del propellente in orbita. Altre pietre miliari
include un test di volo orbitale di lunga durata,
 il volo di nuovo di una nave stellare atterrata, e a
Volo dell'astronave oltre l'orbita terrestre bassa. Nota
che le date precise di queste pietre miliari
dipenderà in gran parte da come il test
programma in Boca Chica procede, quindi il loro

English: 
position and ordering on this timeline should
be viewed as illustrative within around a
1 year uncertainty window. With these tests complete,
SpaceX will aim to land an uncrewed Starship
on the Moon in 2022 and complete a flyby around
the Moon with Japanese billionaire Yusaku
Maezawa as part of the privately funded #dearMoon
mission in 2023. Following all these steps,
SpaceX will have proved the reliability 
of the Starship system to support the
Artemis III landing in 2024.
From then, the focus of the Artemis program
will transition to establishing a sustained
human presence on and around the Moon.
There are two key components to this plan: the
Lunar Gateway and Artemis Base Camp.
Gateway will be a small station in orbit around the
Moon, serving as a staging post for astronauts
moving to and from the lunar surface and a
platform for detailed scientific investigations

Finnish: 
sijaintia ja järjestystä on syytä pitää
suuntaa-antavina, noin vuoden heittovaralla.
Kun nämä testit on suoritettu SpaceX pyrkii
laskeutumaan kuuhun miehittämättöllä -
Starship-aluksella vuonna 2022, ja suorittamaan
kuun ympärilennon osana japanilaisen miljardöörin -
Yusaku Maezawan yksityisesti rahoitettua #dearMoon-
projektia vuonna 2023. Kaikkien onnistuttua -
SpaceX on osoittanut Starship-järjestelmän
luotettavuuden Artemis III -laskeutumisen -
tukemiseksi vuonna 2024. Siitä lähtien
Artemis-ohjelman painopiste -
tulee siirtymään ihmisten pysyvän läsnäolon
saavuttamiseksi kuussa ja sen ympärillä.
Suunnitelmassa on tärkevää kaksi osaa:
yhdyskäytävä kuuhun sekä Artemis-tukikohta.
Yhdyskäytävä on pieni asema kuun kiertoradalla,
joka toimii astronauttien välietappina -
kuun pinnalle kulkemiseen ja
alustana tieteelliselle tutkimukselle -

Spanish: 
posición y orden en esta línea temporal es sol ilustrativa con un rango de incertidumbre
de un año. Con estas pruebas completadas, SpaceX plenea aterrizar una Starship no tripulada
en la Luna en 2022 y completar un vuelo cercano a la Luna con el multimillonario japonés Yusaku Maezawa
como parte de la misión privada #DearMoon en 2023. Tras esos pasos,
SpaceX habrá demostrado la fiabilidad del sistema Starship para llevar a cabo
el aterrizaje de Artemis III en 2024. De ahí en adelante, el objetivo del programa Artemis
pasará a ser el establecimiento de una presencia humana sostenible alrededor de la Luna.
Hay dos componentes clave en este plan: la "Gateway lunar" y el "Artemis Base Camp".
La Gateway será una pequeña estación espacial en órbita lunar, que servirá como avanzadilla para los astronautas
que vayan desde y hacia la superficie lunar. También será una plataforma para investigaciones científicas

Italian: 
posizione e ordini su questa linea temporale dovrebbero
essere visto come illustrativo all'interno di a
Finestra di incertezza di 1 anno. Al termine di questi test,
SpaceX mirerà a far atterrare una nave stellare senza equipaggio
sulla Luna nel 2022 e completa un sorvolo in giro
la luna con il miliardario giapponese Yusaku
Maezawa come parte del #dearMoon finanziato privatamente
missione nel 2023. Seguendo tutti questi passaggi,
SpaceX avrà dimostrato l'affidabilità 
del sistema Starship per supportare il
Atterraggio di Artemide III nel 2024.
Da allora, il focus del programma Artemis
passerà a stabilire un sostenuto
presenza umana sopra e intorno alla Luna.
Esistono due componenti chiave di questo piano: il
Lunar Gateway e Artemis Base Camp.
Gateway sarà una piccola stazione in orbita attorno al
Moon, che funge da palcoscenico per gli astronauti
spostarsi da e verso la superficie lunare e a
piattaforma per indagini scientifiche dettagliate

Italian: 
oltre le fasce di radiazione Van Allen della Terra.
Il nucleo di Gateway, costituito da un integrato
Elemento di potenza e propulsione insieme a
Modulo di abitazione, è previsto il lancio in
Novembre 2023 su un razzo commerciale -
probabilmente il Falcon Heavy,
ma questo sarà deciso nel corso dell'anno. 
Il nucleo Gateway utilizzerà l'energia solare elettrica
propulsione a manovrare verso l'orbita lunare
il corso di 9-10 mesi, arrivando al
seconda metà del 2024. Se pronto in tempo, Gateway
potrebbe potenzialmente fornire relè di comunicazione
supporto per Artemis III, ma attualmente lo è
è previsto per sostenere principalmente gli sbarchi annuali
dalla missione di Artemide IV nel 2025 in poi.
Costruire sulla collaborazione al centro
della Stazione Spaziale Internazionale, in molti paesi
lavorerà al fianco degli Stati Uniti per espandere le capacità
di Gateway con moduli aggiuntivi. In particolare,
il piano delle agenzie spaziali europea e giapponese
contribuire a un'abitazione internazionale
modulo, il Canada fornirà un esterno

Spanish: 
detalladas más allá de los cinturones de radiación Van Allen de la Tierra. El núcleo de la Gateway consistirá de
un Elemento de Energía y Propulsión y un Módulo Habitáculo, y se planea que se lance
a órbita terrestre en noviembre de 2023 en un cohete comercial, probablemente el Falcon Heavy,
pero esto se decidirá más tarde. El núcleo de la Gateway usará propulsión eléctrica solar
para maniobrar hasta la órbita lunar en el transcurso de 9 a 10 meses, llegando
en la segunda mitad de 2024. Si está lista a tiempo, la Gateway podría servir de relé de comunicaciones
en la misión Artemis III, pero de momento solo está previsto que soporte alunizajes anuales
desde la misión Artemis IV en 2025 en adelante. Profundizando en la colaboración en el corazón
de la Estación Espacial Internacional, muchos países trabajarán junto a EEUU para expandir las capacidades
de la Gateway con más módulos. Particularmente, las agencias espaciales de Europa y Japón planean
contribuir con un "habitáculo internacional", Canadá proveerá un brazo robótico externo

English: 
beyond Earth’s Van Allen radiation belts.
The nucleus of Gateway, consisting of an integrated
Power and Propulsion Element along with a
Habitation module, is planned to launch in
November 2023 on a commercial rocket –
probably the Falcon Heavy,
but this will be decided later in the year. 
The Gateway nucleus will use solar electric
propulsion to manoeuvre to lunar orbit over
the course of 9-10 months, arriving in the
second half of 2024. If ready in time, Gateway
could potentially provide communications relay
support for Artemis III, but currently it
is envisioned to mostly support yearly landings
from the Artemis IV mission in 2025 onwards.
Building on the collaboration at the heart
of the International Space Station, many countries
will work alongside the US to expand the capabilities
of Gateway with additional modules. In particular,
the European and Japanese space agencies plan
to contribute an international habitation
module, Canada will be providing an external

Finnish: 
maan Van Allen -säteilyvyöhykkeen ulkopuolella.
Yhdyskäytävän ydin, joka koostuu sisäänrakennusta -
voima- ja työntöelementistä asumis-
moduuliin kanssa, on tarkoitus laukaista -
marraskuussa 2023 kaupallisella raketilla,
todennäköisesti Falcon Heavyllä.
Mutta se päätetään vasta myöhemmin tänä vuonna.
Yhdyskäytävän ydin käyttää sähköä auringosta -
käyttövoimana päästäkseen kuun kiertoradalle
9-10 kuukauden aikana, saapuen perille -
vuoden 2024 toisella puoliskolla. Jos yhdyskäytävä
on valmis ajoissa, se voisi tarjota viestiyhteyksiä -
tueksi Artemis III:lle, mutta tällä hetkellä se
on tarkoitettu tukemaan vuotuisia laskeutumisia -
Artemis IV -operaatiosta, vuodesta 2025, lähtien. Perustuen kansainvälisen avaruusaseman -
yhteistyöhön, monet maat työskentelevät
Yhdysvaltojen vierellä laajentaakseen yhdyskäytävän -
mahdollisuuksia lisämoduuleilla. Esimerkiksi,
Euroopan ja Japanin avaruusjärjestöt -
toimittavat kansainvälisen asumismoduulin,
Kanada toimittaa ulkoisen robottikäden, -

Spanish: 
y Rusia está interesada en proveer una esclusa. Estas adiciones intetrnacionales
están planeadas para estar terminadas alrededor de 2028, con la configuración final de la Gateway
diseñada para operaciones durante unos 15 años. Del mismo modo que la Estación Espacial Internacional
hoy en día, mantener la Gateway bien suministrada será vital para mantener sus operaciones científicas
y su capacidad para mantener tripulaciones. A este fin, la NASA ofrecerá
contratos de servicio de la Gateway al sector privado siguiendo el mismo modelo que el programa de carga
comercial. Estos contratos de suministros valdrán unos 7 mil millones en un intervalo de entre 12 y 15 años
compartido entre múltiples contratistas. El primer contrato fue anunciado en marzo y lo recibió
SpaceX para diseñar un nuevo vehículo llamado Dragon XL. Este será una variante de la Dragon de carga,
se lanzará en un Falcon Heavy de SpaceX y será capaz de transportar más de
5 toneladas de carga, experimentos y suministros a la Gateway. Una vez llegue, la Dragon XL pasará

Finnish: 
ja Venäjä on kiinnostunut tarjoamaan
ilmalukon. Nämä kansainväliset lisäykset -
on suunniteltu valmistuviksi vuoteen 2028
mennessä. Yhdyskäytävän lopullinen -
kokoonpano on suunniteltu kestämään 15 vuotta.
Kuten tänäpäivänä kansainvälisen avaruusaseman -
kohdalla, ylläpitokuljetukset yhdyskäytävälle
ovat elintärkeitä käynnissä oleville tutkimuksille -
sekä ihmisille. Tätä varten on kehitetty NASA:n
yhdyskäytävän logistiikkapalvelusopimukset -
yksityiselle sektorille noudattaen
samaa mallia kuin avaruusaseman -
kaupallinen rahti -ohjelma. Nämä ylläpitosopimukset
ovat jopa 7 miljardin dollarin arvoisia 12-15 vuoden -
aikajanalla, jaettuna useiden toimijoiden kesken.
Ensimmäinen sopimus julkistettiin maaliskuussa -
SpaceX:n uudelle Dragon XL -alukselle.
Tämä tulee olemaan versio Dragon-kapselista.
Se laukaistaan SpaceX:n Falcon Heavy -raketilla,
ja se pystyy kuljettamaan vähintään -
5 tonnia rahtia, tutkimuksia ja tarvikkeita
yhdyskäytävälle. Saapuessaan Dragon XL viettää -

Italian: 
braccio robotico e la Russia è interessata a fornire
una camera di equilibrio. Queste aggiunte internazionali
sono attualmente previsti per essere completati da
intorno al 2028, con la configurazione finale
di Gateway progettato per una durata di 15 anni.
Proprio come la Stazione Spaziale Internazionale
oggi, mantenendo Gateway ben fornita volontà
essere vitale per mantenere le sue operazioni scientifiche
e capacità di supporto per gli equipaggi umani.
Per questo, la NASA offrirà Gateway Logistics
Contratti di servizi al settore privato,
seguendo lo stesso modello della stazione spaziale
programma di carico commerciale. Questi forniscono 
i contratti valgono fino a $ 7 miliardi in un periodo di 12-15 anni
lasso di tempo, condiviso tra più appaltatori.
Il primo premio è stato annunciato a marzo, dato
a SpaceX per progettare un nuovo veicolo chiamato Dragon XL.
Questa sarà una variante del Cargo Dragon
capsula, lanciando Falcon Heavy di SpaceX
razzo, e in grado di trasportare più di
5 tonnellate di merci, esperimenti e forniture per
Gateway. Una volta arrivato, Dragon XL spenderà

English: 
robotic arm, and Russia is interested in providing
an airlock. These international additions
are currently envisioned to be complete by
around 2028, with the final configuration
of Gateway designed for a 15 year lifespan.
Much like the International Space Station
today, keeping Gateway well-supplied will
be vital to maintaining its science operations
and support capabilities for human crews.
For this, NASA will offer Gateway Logistics
Services contracts to the private sector,
following the same model as the space station’s
commercial cargo program. These resupply 
contracts will be worth up to $7 billion over a 12-15 year
timeframe, shared between multiple contractors.
The first award was announced in March, given
to SpaceX to design a new vehicle called Dragon XL.
This will be a variant of the Cargo Dragon
capsule, launching on SpaceX’s Falcon Heavy
rocket, and capable of transporting more than
5 tons of cargo, experiments, and supplies to
Gateway. Once it arrives, Dragon XL will spend

Spanish: 
6-12 meses acoplada a la Gateway antes de maniobrar de forma autónoma a una órbita lunar "cementerio".
Si combinas la Dragon XL, la Starship lunar y los lanzamientos del Falcon Heavy para le programa CLPS,
se hace evidente que SpaceX jugará un rol clave en los esfuerzos de la NASA de regresar a la Luna.
Junto con la Gateway, las operaciones en la superficie lunar
se expandirán de forma dramática a partir de 2025 con el establecimiento del Artemis Base Camp.
Este consiste de tres componentes: el Vehículo de Terreno Lunar (mini-rover), la Plataforma de Movilidad Habitable (rover)
y el Hábitat Fundacional de Superficie (base). El rover extenderá el rango de exploración humana
de la superficie, siendo capaz de transportar dos astronautas y materiales con un peso de 500 kg
por al menos 2 km. Después, la Plataforma de Mobilidad Habitable será un rover presurizado capaz
de extender las espediciones humanas a decenas de kilómetros de la zona de aterrizaje y extendiendo la
duración de las misiones de superficie de una semana a 30-45 días. Finalmente, el Hábitat Fundacional de Superficie soportará

English: 
6-12 months docked to Gateway, before autonomously
manoeuvring to a lunar graveyard orbit.
When you combine Dragon XL, the lunar Starship,
and Falcon Heavy launches for the CLPS program,
it becomes clear that SpaceX is set to play
a critical role in NASA’s efforts to return to the Moon.
Alongside Gateway, lunar surface operations
will expand dramatically from 2025 with the
establishment of the Artemis Base Camp.
This consists of three components: the Lunar Terrain
Vehicle, the Habitable Mobility Platform,
and the Foundation Surface Habitat. The Lunar
Terrain Vehicle will extend the range of human
surface exploration, being capable of transporting
two astronauts and materials weighing 500 kg
for at least 2 km. Next, the Habitable Mobility
Platform will be a pressurised rover capable
of extending human expeditions to 10s of km
from the landing site and extending surface
durations from a week to 30-45 days. Finally,
the Foundational Surface Habitat will support

Finnish: 
yhdyskäytävään telakoituna 6-12 kuukautta, ennen kuin
itsenäisesti siirtyy kuuta kiertävälle eläköitysmisradalle.
Kun huomioi Dragon XL:n, kuu-Starshipin,
ja CLPS-ohjelman Falcon Heavy -lennot, -
tulee selväksi, että SpaceX tulee olemaan
elintärkeässä roolissa NASA:n paluussa kuuhun.
Yhdyskäytävän rinnalla
kuun pintaoperaatiot -
laajenee dramaattisesti vuodesta 2025
lähtien Artemis-tukileirin perustamisella.
Tukikohdassa on kolme osaa: kuuajoneuvo,
liikuteltava asumus (Habitable Mobility Platform), -
ja pysyvä asumus (Foundation Surface Habitat).
Kuuajoneuvo (Lunar Terrain Vehicle) mahdollistaa -
tutkimuksia, 500 kilon kuorman sekä kahden
astronautin kuljettamisen vähintään 2 km päähän.
Liikulteltava asumus on paineistettu
ajoneuvo, joka mahdollistaa -
miehitetyt tutkimusmatkat kymmenien kilometrien
päähän, sekä pidentää tutkimusmatkan -
keston viikosta 30-45 päivään.
Lopuksi pysyvä asumus mahdollistaa -

Italian: 
6-12 mesi ancorati a Gateway, prima autonomamente
manovrando verso un'orbita lunare del cimitero.
Quando combini Dragon XL, l'astronave lunare,
e Falcon Heavy lancia per il programma CLPS,
diventa chiaro che SpaceX è impostato per giocare
un ruolo fondamentale negli sforzi della NASA per tornare sulla Luna.
Accanto a Gateway, operazioni di superficie lunare
si espanderà drammaticamente dal 2025 con il
istituzione del campo base di Artemide.
È composto da tre componenti: il terreno lunare
Veicolo, la piattaforma di mobilità abitabile,
e la Foundation Surface Habitat. The Lunar
Il veicolo terrestre amplierà la gamma degli umani
esplorazione di superficie, essendo in grado di trasportare
due astronauti e materiali del peso di 500 kg
per almeno 2 km. Successivamente, la mobilità abitabile
La piattaforma sarà un rover pressurizzato capace
di estendere spedizioni umane a 10 s di km
dal sito di atterraggio e dalla superficie di estensione
durate da una settimana a 30-45 giorni. Finalmente,
l'habitat di superficie di base supporterà

English: 
up to four crew members for stays of up to two months.
These initial components of the Artemis Base
Camp are envisioned to be in place by 2028.
Though a specific site for the base has yet
to be determined, promising locations could
be near crater rims at the lunar south pole
some of which receive sunlight for 80% of the
year – helping to reduce temperature extremes
and maximise solar power potential.
During stays at the base, astronauts will test new
technologies, including surface power systems,
in situ resource utilisation, excavation and
construction techniques, and lunar dust mitigation.
Over time, the base will be expanded to add
communications systems, a lightweight fission
power system, radiation shielding, waste disposal,
and a landing pad.
One possibility that I’m especially excited
by is the prospect of remotely operating a
lunar radio telescope on the farside of the
Moon from the Artemis Base. In April, NASA

Finnish: 
kahden kuukauden vierailun
neljän hengen miehistölle.
Nämä Artemis-tukikohdan ensimmäiset osat on
suunniteltu valmiiksi vuoteen 2028 mennessä.
Vaikka tukikohdan tarkka sijainti on vielä
päättämättä, lupaavia sijainteja voisi löytyä -
kuun etelänavalta kraattereiden reunuksien lähistöltä,
joista osa saa auringonvaloa 80 prosenttia vuodesta.
Tämä auttaa vähentämään lämpötilan ääripäitä
ja maksimoi aurinkoenergian määrän.
Tukikohdassa pysymisen aikana astronautit testaavat
uusia tekniikoita, kuten energiatuotantoa pinnalla, -
paikallisten resurssien käyttöä, louhintaa,
rakennustekniikoita sekä kuupölyn hallintaa.
Ajan myötä tukikohtaan lisätään
viestintäyhteydet, kevyt ydin-
energiajärjestelmä, säteilysuojaus,
jätehuolto ja laskeutumisalusta.
Yksi mahdollisuu, mistä olen erityisen
innoissani, on tukikohdasta etäohjattava -
radioteleskooppi kuun kauemmalla
puolella. Huhtikuussa NASA -

Spanish: 
hasta cuatro tripulantes en estancias de hasta dos meses.
Estos componentes iniciales del Artemis Base Camp está planeado que estén terminados en 2028.
Aunque el lugar específico para la base aún no está decidido, prometedoras localizaciones podrían
estar cerca de las paredes de cráteres en el polo sur lunar, algunas de las cuales reciben luz solar el 80% del
año (ayudando a reducir las diferencias de temperatura extremas y maximizando la colección de energía solar).
Durante las estancias en la base, los astronautas probarán tecnologías nuevas, incluyendo sistemas eléctricos de superficie,
utilización de recursos lunares, técnicas de excavación y construcción y mitigación del polvo lunar.
Con el tiempo, la base se expandirá para incluir sistemas de comunicaciones, un reactor nuclear
de fisión ligero, escudos antirradiación, gestión de los desechos y una plataforma de aterrizaje.
Una posibilidad que me entusiasma especialmente es la posibilidad de operar de forma remota
un radiotelescopio lunar situado en la cara oculta de la Luna desde la base Artemis. En abril, la NASA

Italian: 
fino a quattro membri dell'equipaggio per soggiorni fino a due mesi.
Questi componenti iniziali della base Artemis
Si prevede che il campo sarà in atto entro il 2028.
Anche se un sito specifico per la base ha ancora
per essere determinati, le posizioni promettenti potrebbero
essere vicino ai bordi del cratere nel polo sud lunare
alcuni dei quali ricevono luce solare per l'80% del
anno - aiuta a ridurre gli estremi di temperatura
e massimizzare il potenziale di energia solare.
Durante i soggiorni alla base, gli astronauti testeranno nuovi
tecnologie, compresi i sistemi di alimentazione di superficie,
utilizzo delle risorse in situ, scavo e
tecniche di costruzione e mitigazione della polvere lunare.
Nel tempo, la base verrà espansa per essere aggiunta
sistemi di comunicazione, una fissione leggera
sistema di alimentazione, radioprotezione, smaltimento dei rifiuti,
e una piattaforma di atterraggio.
Una possibilità che sono particolarmente entusiasta
da è la prospettiva di operare in remoto a
radiotelescopio lunare sul lato opposto del
Luna dalla base di Artemide. Ad aprile, la NASA

Spanish: 
seleccionó una idea de este estilo para la Fase I del Estudio de Conceptos Innovadores.
El motivo principal es que las frecuencias de radio más largas de 10 m son increíblemente difíciles
de estudiar desde la superficie terrestre porque son reflejadas por la ionosfera. Pero un radiotelescopio
en la Luna no tendría esos problemas, abriendo una nueva ventana al Universo.
Por ejemplo, un telescopio así podría medir la potencia del campo magnético de
exoplanetas buscando su frecuencia de emisión correspondiente.
A la hora de la verdad, uno de los principales objetivos de esta infraestructura lunar es
desarrollar tecnologías y aprender lecciones que pueden ser directamente aplicadas a misiones humanas a Marte.
Una propuesta es añadir un gran módulo inflable a la Gateway para simular una misión a Marte.
Esto consistiría en cuatro astronautas viviendo unos meses en este hábitat, simulando
el viaje de ida a Marte, antes de que dos tripulantes desciendan a la superficie lunar a visitar

English: 
selected an idea along just these lines for
a Phase I Innovative Advanced Concepts study.
The central case is that radio wavelengths
longer than around 10 m are incredibly difficult
to study from Earth’s surface, because they
are reflected off the ionosphere. But a radio
observatory on the Moon would have no such
problems, opening a new window on the Universe.
For example, such a telescope would be able
to measure the magnetic field strength of
exoplanets by searching for their corresponding
radio emission.
At the end of the day, one of the central
goals of all this lunar infrastructure is
to develop technologies and learn lessons which
can be directly applied to human missions to Mars.
One proposal is to add a large inflatable
habitat to Gateway to simulate a Mars mission.
This would see four astronauts spend
a few months living in this habitat, simulating
the outbound trip to Mars, before two crew
members descend to the lunar surface to visit

Finnish: 
valitsi juuri tämän kaltaisen idean ensimmäisen
vaiheen innovatiivisten konseptien tutkimuksessa.
Keskeinen ongelma on, että yli 10 metrin radioaallonpituuksia on todella vaikeaa -
tutkia maan pinnalta, koska ne
heijastuvat ionosfääristä. Mutta -
radio-observatoriolla kuussa ei olisi tätä ongelmaa,
avaten uuden ikkunan maailmankaikkeuteen.
Sellainen teleskooppi pystyisi esimerkiksi
mittaamaan magneettikentän voimakkuuden -
eksoplaneetalta etsimällä
vastaavia radiosignaaleja.
Loppujen lopuksi, yksi tämän
kuuinfrastruktuurin päätavoitteista on -
oppia asioita ja kehittää teknologioita, joita ihmiset voivat suoraa hyödyntää tutkimusmatkoilla Marsiin.
Yksi ehdotus on täytettävän asumuksen lisääminen yhdyskäytävään Mars-matkan simuloimiseksi.
Siinä olisi mukana neljä astronauttia, jotka viettäisivät useamman kuukauden asumuksessa simuloiden -
lentoa Marsiin, jonka jälkeen kaksi miehistön
jäsentä laskeutuisivat kuun pinnalle vieraillakseen -

Italian: 
selezionato un'idea in questo senso per
uno studio di fase I su concetti avanzati innovativi.
Il caso centrale è che le lunghezze d'onda radio
più lunghi di circa 10 m sono incredibilmente difficili
studiare dalla superficie terrestre, perché loro
sono riflessi dalla ionosfera. Ma una radio
l'osservatorio sulla Luna non avrebbe questo
problemi, aprendo una nuova finestra sull'universo.
Ad esempio, un tale telescopio sarebbe in grado
per misurare l'intensità del campo magnetico di
esopianeti cercando il loro corrispondente
emissione radio.
Alla fine della giornata, uno dei centrali
goals of all this lunar infrastructure is
to develop technologies and learn lessons which
can be directly applied to human missions to Mars.
One proposal is to add a large inflatable
habitat to Gateway to simulate a Mars mission.
This would see four astronauts spend
a few months living in this habitat, simulating
the outbound trip to Mars, before two crew
members descend to the lunar surface to visit

Italian: 
the Base Camp for surface operations. 
After which they would return to the Gateway and
spend another few months in the inflatable
habitat to simulate the return to Earth.
So now that we've seen the future of human
spaceflight in low Earth orbit, the development
of the Starship vehicle, and the plans to
sustainably return to the Moon, let's finally
take a look at how these will all come together 
to enable human missions to Mars.
If we want to land the first people on Mars
within this decade, the only vehicle which
will have the necessary capabilities and be
ready on time will be SpaceX's Starship system.
Indeed, the founding principle behind the
Starship project was to enable a self-sufficient
society on Mars. SpaceX's Mars mission architecture
follows a series of 6 steps. We've already
seen the process of launching a Starship into
orbit and landing the Super Heavy booster,
along with on-orbit refuelling. For a Mars
mission, with a surface payload of up to 100 tons,

Finnish: 
tukikohdassa suorittaen pintatutkimuksia.
Tämän jälkeen he palaisivat yhdyskäytään -
viettääkseen asumismoduulissa muutaman
kuukauden paluumatkan simuloimiseksi maahan.
Nyt, kun olemme nähneet miehitettyjen lentojen
tulevaisuuden matalalla maan kiertoradalla, -
Starshipin kehityksen, suunnitelmat pysyvään
paluuseen kuuhun, selvitetään lopulta, -
miten nämä kaikki yhdessä mahdollistavat
miehitetyt lennot Marsiin.
Jos haluamme saada ensimmäiset ihmiset Marsin
pinnalle tämän vuosikymmenen aikana, ainoa raketti, -
joka on tarpeeksi kyvykäs sekä tarpeeksi
ajoissa valmis, on SpaceX:n Starship-järjestelmä.
Starship-projektin alkuperäisenä tavoitteena
olikin tarkoitus mahdollistaa omavarainen -
yhteiskunta Marsissa. SpaceX:n Mars-arkkitehtuuri
sisältää kuusi vaihetta. Olemme jo -
nähneet prosessin, kuinka Starship laukaistaan
kiertoradalle, ja kuinka Super Heavy laskeutuu.
Olemme myös nähneet kiertoradalla tankkauksen.
Jopa 100 tonnin rahtikuorman Mars-lentoa varten -

Spanish: 
el Base Camp para operaciones de superficie. Después, volverían a la Gateway y
pasarían otros cuantos meses en el módulo inflable para similar el regreso a la Tierra.
Así que ahora que hemos visto el futuro de los viajes tripulados en Órbita Terrestre Baja, el desarrollo
del vehículo Starship y los planes para volver de forma sostenible a la Luna, echemos un vistazo finalmente
a cómo todo esto ayudará a permitir misiones tripuladas a Marte.
Si queremos aterrizar los primeros humanos en Marte durante esta década, el único vehículo que
tendrá las capacidades necesarias listas a tiempo será la Starship de SpaceX.
De hecho, la razón de ser del proyecto Starship era permitir una sociedad autosuficiente
en Marte. El plan de SpaceX para ir a Marte sigue una serie de 6 pasos. Ya hemos
visto el proceso de lanzar una Starship a la órbita y aterrizar el propulsor Super Heavy,
además del repostaje en órbita. Para una misión a marte con una carga a la superficie de hasta 100 toneladas,

English: 
the Base Camp for surface operations. 
After which they would return to the Gateway and
spend another few months in the inflatable
habitat to simulate the return to Earth.
So now that we’ve seen the future of human
spaceflight in low Earth orbit, the development
of the Starship vehicle, and the plans to
sustainably return to the Moon, let’s finally
take a look at how these will all come together 
to enable human missions to Mars.
If we want to land the first people on Mars
within this decade, the only vehicle which
will have the necessary capabilities and be
ready on time will be SpaceX’s Starship system.
Indeed, the founding principle behind the
Starship project was to enable a self-sufficient
society on Mars. SpaceX’s Mars mission architecture
follows a series of 6 steps. We’ve already
seen the process of launching a Starship into
orbit and landing the Super Heavy booster,
along with on-orbit refuelling. For a Mars
mission, with a surface payload of up to 100 tons,

Italian: 
as many as 4 tanker Starships will be involved
in refuelling operations. After which, the
Starship, or group of Starships, depart on a
multi-month transfer to Mars.
On arrival, the Starship plummets into the
Martian atmosphere, orienting itself to maximise
its surface area and increase drag. The heat
from this supersonic entry is absorbed by
the hexagonal heatshield tiles on the underside
of the vehicle. After surviving atmospheric
entry, the Starship falls like a skydiver
with the wings and fins helping control
the descent. Finally, it reorients itself
vertically and ignites its Raptor engines
to arrive at the landing site. 
The target landing site will most likely be Arcadia
Planitia, as discussed in detail in my October
Mars Mission Update last year. Once landed,
each Starship can connect to a propellant
plant which produces the liquid CH4 and O2 fuel for
the Raptor engines from ice deposits and CO2
from the Martian atmosphere. This enables

English: 
as many as 4 tanker Starships will be involved
in refuelling operations. After which, the
Starship, or group of Starships, depart on a
multi-month transfer to Mars.
On arrival, the Starship plummets into the
Martian atmosphere, orienting itself to maximise
its surface area and increase drag. The heat
from this supersonic entry is absorbed by
the hexagonal heatshield tiles on the underside
of the vehicle. After surviving atmospheric
entry, the Starship falls like a skydiver
with the wings and fins helping control
the descent. Finally, it reorients itself
vertically and ignites its Raptor engines
to arrive at the landing site. 
The target landing site will most likely be Arcadia
Planitia, as discussed in detail in my October
Mars Mission Update last year. Once landed,
each Starship can connect to a propellant
plant which produces the liquid CH4 and O2 fuel for
the Raptor engines from ice deposits and CO2
from the Martian atmosphere. This enables

Spanish: 
se necesitarán por lo menos 4 misiones de repostaje orbital, tras las cuales la Starship (o un
grupo de Starships) partirán en una transferencia de varios meses hacia Marte.
A su llegada, la Starship se adentrará en la atmósfera marciana, orientándose para maximizar
su superficie y aumentar el rozamiento. El calor de su entrada supersónica será absorbido por
sus placas térmicas hexagonales situadas en la parte baja del vehículo. Tras sobrevivir a la entrada
atmosférica, la Starship cae como un paracaidista con las alas y aletas ayudando a controlar
el descenso. Finalmente, se reorienta de forma vertical y arranca sus motores Raptor para
aterrizar en la zona planeada. Esa zona será seguramente Arcadia Planitia,
como se explicó en detalle en mi Actualización de la Misióin Marciana en octubre del año pasado. Una vez aterrizada,
cada Starship puede conectarse a una planta de combustible que produce metano y oxígeno líquidos
para alimentar los motores Raptor a partir de depósitos de hielo y CO2 de la atmósfera marciana. Esto permite

Finnish: 
jopa neljä polttoaine-Starshipiä on mukana
tankkaustoimenpiteessä, jonka jälkeen -
Starship, tai ryhmä Starship-aluksia lähtevät usean
kuukauden kestävälle matkalle kohti Marsia.
Saavuttuaan, Starship syöksyy Marsin ilmakehään
suunnaten itsensä asentoon, mikä maksimoi -
altistuvan pinnan alan ja samalla ilmanvastuksen.
Aluksen alapuolella olevat lämpösuojalaatat -
imevät ääntä nopeamman sisääntulon
lämmön. Selvittyään ilmakehään -
sisääntulon, Starship putoaa kuin laskuvarjo-
hyppääjä, käyttäen apunaan siipiä, hallitakseen -
laskeutumista. Lopuksi alus kääntyy pystysuoraan,
ja käynnistää Raptor-moottorinsa -
saapuakseen laskeutumisalueelle. Laskeutumisalue
on todennäköisesti Arcadia Planitia, -
kuten lokakuisessa Mars Mission Update -päivityksessäni puhuttiin. (Linkki oikeassa yläkulmassa)
Laskeuduttuaan Starship voi yhtyä pottoainetehtaaseen,
mikä valmistaa Raptor-moottorin käyttämää -
nestemäistä metaania ja happea, käyttäen jääesiintymiä sekä hiilidioksidia Marsin ilmakehästä. Tämän -

English: 
Starships to readily return to Earth once refuelled.
To chart a course for the first human Mars
missions, let’s go back to our Starship timeline
and add the Earth-Mars launch windows which
occur every 26 months. The first goal will
be to send two uncrewed Cargo Starships to
Mars, aiming to confirm water ice resources,
identify hazards, and place basic infrastructure
including power, mining, and life support systems.
Starship’s large payload capacity
has clear advantages over any other system
currently in development for such a mission,
as it increases redundancy by allowing multiple
instances of vital hardware to be brought
along and allows for large-scale future expansion
to be planned from the very first mission.
SpaceX has been targeting 2022 for this cargo
opportunity for many years now, but given
this is only 2 years away and SpaceX may want
to apply lessons from their lunar Starship
missions, I’ve added a 5 year uncertainty

Italian: 
Starships to readily return to Earth once refuelled.
To chart a course for the first human Mars
missions, let's go back to our Starship timeline
and add the Earth-Mars launch windows which
occur every 26 months. The first goal will
be to send two uncrewed Cargo Starships to
Mars, aiming to confirm water ice resources,
identify hazards, and place basic infrastructure
including power, mining, and life support systems.
Starship's large payload capacity
has clear advantages over any other system
currently in development for such a mission,
as it increases redundancy by allowing multiple
instances of vital hardware to be brought
along and allows for large-scale future expansion
to be planned from the very first mission.
SpaceX has been targeting 2022 for this cargo
opportunity for many years now, but given
this is only 2 years away and SpaceX may want
to apply lessons from their lunar Starship
missions, I've added a 5 year uncertainty

Finnish: 
ansiosta Starshipit voivat tankattuaan
myös palata tarvittaessa maahan.
Selvittääksemme ajan ensimmäisellä miehitetylle Mars-
lennolle, katsotaanpa uudestaan Starship-aikajaamme -
ja lisätään soveltuvat laukaisuikkunat Marsiin, joita
on 26 kuukauden välein. Ensimmäinen tavoite on -
lähettää kaksi miehittämätöntä rahti-Starshipiä
Marsiin tehtävinään varmistaa vesijääresurssit, -
tunnistaa vaarat, ja sijoittaa perusinfrastruktuurin
osat kuten energia-, kaivos- ja ylläpitojärjestelmät.
Starshipin suurella rahdinkuljetuskyvyllä on selviä
etuja kaikkiin muihin kehityksessä oleviin -
järjestelmiin verrattuna, kun se antaa
mahdollisuuden kuljettaa ylimääräisiä kappaleita -
elintärkeitä laitteita sekä laajamittaisen
suunnittelun tulevaisuuden kasvua ajatellen -
heti ensimmäisestä lennosta alkaen. SpaceX on jo
useamman vuoden ajan tähdännyt lähettävänsä -
tämän rahtilennon vuonna 2022, mutta koska se on
vain kahden vuoden päässä, SpaceX saattaa haluta -
laittaa käytäntöön kuulennoilta opitut asiat,
olen lisännyt viiden vuoden epävarmuusikkunan -

Spanish: 
que las Starships puedan volver a la Tierra una vez hayan repostado.
Para estimar el tiempo que falta para las primeras misiones tripuladas a Marte, volvamos a nuestra línea temporal de Starship
y añadamos las ventanas de lanzamiento entre la Tierra y Marte, las cuales ocurren cada 26 meses. El primer
objetivo será enviar dos Starships de carga a Marte para confirmar que hay reservas de hielo,
identificar obstáculos y colocar infraestructura básica incluyendo potencia eléctrica, minería y soporte vital.
La enorme capacidad de carga de Starship tiene claras ventajas sobre cualquier otro sistema
que esté en desarrollo para tal fin, y aumenta la fiabilidad al permitir llevar varias
unidades de harware vital a ser transportado y permite planear futuras extensiones a gran escala
desde el inicio. SpaceX lleva muchos años con el objetivo de lanzar las dos naves de carga en 2022,
pero dado que solo quedan 2 años y que SpaceX querrá
aplicar las lecciones aprendidas de sus Starships lunares, he añadido una incertidumbre de 5 años

English: 
window to the timeline to cover the possibility
of slips by two launch windows.
If all goes well with the cargo mission, it
would be followed in the next launch window
by the first human mission to Mars. This would
see two Crew Starships, each carrying 20-50
people, and 2 Cargo Starships land in separated
location within a few km of each other. This
suggests that a heavy cargo and crew transportation
rover will need to be developed, perhaps similar
to the Habitable Mobility Platform envisioned
for the Artemis Base Camp. The priority of
this mission will be to make operational a
propellant production plant to refuel the
Starships. The crewed mission will also focus
on establishing the infrastructure of
Mars Base Alpha, including habitats, radiation
shelters, greenhouses, and landing pads. The
plan is for the first five Starships to stay
on Mars indefinitely, providing initial habitation
space, though the capability to return to
Earth with a Starship will be available.

Spanish: 
a la línea temporal para cubrir la posibilidad de que se retrase dos ventanas de lanzamiento.
Si todo va bien con la misión de carga, le seguiría en la siguiente ventana de lanzamiento
la primera misión tripulada a Marte. Esta consistiría de dos Starships tripuladas, cada una con 20-50
tripulantes, y dos Starships de carga que aterrizarían en ubicaciones separadas a unos kilómetros. Esto
sugiere que se necesitará desarrollar un rover tripulado y de carga, tal vez similar
a la Plataforma Habitable de Movilidad planeada para el Artemis Base Camp. La prioridad de
esta misión será hacer operacional la planta de producción de combustible para repostar las
Starships. La misión tripulada también se centrará en establecer la infraestructura de la
Mars Base Alpha, incluyendo los hábitats, refugios antirradiación, invernaderos y plataformas de aterrizaje.
El plan es que las primeras 5 Starships se queden en Marte indefinidamente para proveer espacio habitable.
Aún así la capacidad de regresar a la Tierra con esas Starships seguiría disponible.

Finnish: 
aikajanaan, jos lento viivästyykin
kahden laukaisuikkunan päähän.
Jos rahtilento sujuu hyvin, seuraavan
laukaisuikkunan kohdalla näkisimme -
ensimmäisen miehitetyn lennon Marsiin. Tämä lento koostuisi kahdesta miehitetystä Starshipistä, -
molempien kyydissä 20-50 henkilöä.
Lisäksi mukaan lähtisi kaksi rahtialusta.
Alukset laskeutuisivat muutaman
kilometrin säteelle toisistaan. Tästä -
voimme päätellä, että iso miehistön ja rahdin kuljetukseen suunnattu ajoneuvo täytyy kehittää, -
kenties vastaava Artemis-tukikohdan liikkuvaan
ajoneuvoon nähden. Matkan tehtävänä on -
tehdä toimiva polttoaineentuotantolaitos
Starshipien tankkaamiseksi.
Miehitetty lento keskittyy myös Mars-tukikohta
Alphan infrastruktuurin rakentamiseen.
Tämä sisältää asumukset, säteilysuojat,
kasvihuoneet sekä laskeutumisalustat.
Suunnitelmana on, että ensimmäiset viisi Starshipiä
jäävät pysyvästi Marsiin, tarjoten ensimmäiset -
asumustilat, vaikka mahdollisuus palata
Maahan Starshipillä säilytetään.

Italian: 
window to the timeline to cover the possibility
of slips by two launch windows.
If all goes well with the cargo mission, it
would be followed in the next launch window
by the first human mission to Mars. This would
see two Crew Starships, each carrying 20-50
people, and 2 Cargo Starships land in separated
location within a few km of each other. Questo
suggests that a heavy cargo and crew transportation
rover will need to be developed, perhaps similar
to the Habitable Mobility Platform envisioned
for the Artemis Base Camp. The priority of
this mission will be to make operational a
propellant production plant to refuel the
Starships. The crewed mission will also focus
on establishing the infrastructure of
Mars Base Alpha, including habitats, radiation
shelters, greenhouses, and landing pads. The
plan is for the first five Starships to stay
on Mars indefinitely, providing initial habitation
space, though the capability to return to
Earth with a Starship will be available.

English: 
Given that the initial crews will likely need
to reside on Mars for at least 26 months,
self-sufficiency will be absolutely crucial.
The base will need to be able to extract over
1 ton of ice per day to produce drinkable water
and air for the base, with this ice needing
to be both accessible and amenable to purification.
This is another key area where in situ resource
utilisation experiments on CLPS and Artemis
missions can provide valuable input for Mars
Base Alpha’s design. Self-sufficiency will
also require the extraction and processing
of minerals and metals, such that structural
materials can be created for base repair and
expansion. Back on Earth, during the 
build up to each subsequent launch window,
many additional Starships will be launched into orbit. 
If we want to create a civilisation
on Mars, as many as 3 Starships per day will
need to be launched, assembling a fleet
of 1,000 Starships over the course
of a year. The fleet will depart over a 30 day

Italian: 
Given that the initial crews will likely need
to reside on Mars for at least 26 months,
self-sufficiency will be absolutely crucial.
The base will need to be able to extract over
1 ton of ice per day to produce drinkable water
and air for the base, with this ice needing
to be both accessible and amenable to purification.
This is another key area where in situ resource
utilisation experiments on CLPS and Artemis
missions can provide valuable input for Mars
Base Alpha's design. Self-sufficiency will
also require the extraction and processing
of minerals and metals, such that structural
materials can be created for base repair and
expansion. Back on Earth, during the 
build up to each subsequent launch window,
many additional Starships will be launched into orbit. 
If we want to create a civilisation
on Mars, as many as 3 Starships per day will
need to be launched, assembling a fleet
of 1,000 Starships over the course
of a year. The fleet will depart over a 30 day

Spanish: 
Dado que las primeras tripulaciones seguramente necesiten residir en Marte durante al menos 26 meses,
la autosuficiencia será absolutamente crucial. La base deberá ser capaz de extraer más de
una tonelada de hielo al día para producir agua para beber y aire que respirar, y este hielo ha de ser
accesible y purificable. Esta es otra área clave en la que la experimentación con la utilización de
recursos locales en CLPS y Artemis puede dar lecciones cave para el diseño de
la Base Alpha. La autosuficiencia también requerirá la extracción y procesamiento
de minerales y metales, de modo que se puedan fabricar estructuras y reparar y
expandir la base. En la Tierra, entre ventana y ventana de lanzamiento,
Nuevas Starships se lanzarán a la órbita. Si queremos crear una civilización
en Marte, habrá que lanzar 3 Starships al día, construyendo una flota
de 1000 Starships en un año que partirían en un periodo de 30 días

Finnish: 
Ensimmäisten ihmisten täytynee pysytellä
Marsissa vähintään 26 kuukautta, joten -
omavaraisuus on elintärkeää. Tukikohdan
täytyy pystyä kaivamaan vähintään -
yhden tonnin verran jäätä päivittäin juomaveden ja
hengitysilman tuotantoa varten. Tämän jään täytyy olla -
sekä helposti saatavilla että puhdistuskelpoista. Tämä
on tärkeä aihealue, missä paikallisten resurssien -
hyödyntäminen kuussa voi tuottaa
tärkeää tietoa Mars-tukikohdan suunnitteluun.
Omavaraisuus vaatii myös sekä mineraalien
että metallien kaivamista ja prosessointia, -
jotta tukikohdan korjaamiseen ja laajentamiseen
tarvittavia rakennusmateriaaleja pystytään luomaan.
Maassa, jokaista
laukaisuikkunaa valmistellen, -
useita Starship-aluksia laukaistaan kiertoradalle.
Jos haluamma luoda yhteiskunnan Marsiin, -
päivittäin täytyy laukaista jopa 3 Starship-alusta
kiertoradalle. Vuoden aikana laukaisuista koostuu -
tuhannen Starship-aluksen laivue,
joka lähtee Maasta 30 päivän aikana, -

English: 
period when the launch window arrives,
carrying 10s of thousands of people to
the Red Planet.
The ultimate goal of this ambitious endeavour
is to create a city on Mars with 1 million
people by as soon as 2050. Designing such
a city is one area where considerable work
 remains to be done. But one organisation that
has been trying to fill the gap here is the
Mars Society. In 2018, they announced a competition
to design a 1,000 person Mars colony. The
100 entries contained some truly innovative
designs, with the 22 most promising submissions
recently published as a book. Right now, the
Mars Society are running a second competition,
this time to design a 1 million person Martian
City State. Anyone in the world is welcome
to submit a design before the end of June,
so if you have an idea and you’re interested,
I’ll post a link to the competition down below.
Well, that brings us to the end of this 
Mars Mission Update.

Finnish: 
kun laukaisuikkuna Marsiin saapuu,
kuljettaen kymmeniä tuhansia ihmisiä -
punaisella planeetalle. Tavoitteena tässä
kunnianhimoisessa suunnitelmassa -
on luoda miljoonan hengen kaupunki Marsiin
vuoteen 2050 mennessä. Kaupungin suunnitteluun -
tarvitaan vielä huomattava määrä työtä.
Yksi organisaatio, joka on -
yrittänyt täyttää tätä tyhjiötä, on Mars Society. (Mars-
yhdistys) Vuonna 2018, he käynnistivät kilpailun, -
missä oli tarkoituksena suunnitella 1000 henkilön Mars-siirtokunta. Vastaanotetut 100 suunnitelmaa sisälsivät -
todella innovatiivisia ratkaisuja, joista
22 parasta julkaistiin kirjana. Juuri nyt, -
Mars Societyn kilpailu miljoonan hengen Mars-
kaupungin suunnittelemiseksi on käynnissä.
Kuka tahansa voi lähettää suunnitelman
heille kesäkuun loppuun mennessä, -
eli jos sinulla on idea, ja olet kiinnostunut,
lisään linkin videon kuvaukseen.
Sitten olemmekin tämän
Mars Mission -päivityksen lopussa.

Italian: 
period when the launch window arrives,
carrying 10s of thousands of people to
the Red Planet.
The ultimate goal of this ambitious endeavour
is to create a city on Mars with 1 million
people by as soon as 2050. Designing such
a city is one area where considerable work
 remains to be done. But one organisation that
has been trying to fill the gap here is the
Mars Society. In 2018, they announced a competition
to design a 1,000 person Mars colony. The
100 entries contained some truly innovative
designs, with the 22 most promising submissions
recently published as a book. Right now, the
Mars Society are running a second competition,
this time to design a 1 million person Martian
City State. Anyone in the world is welcome
to submit a design before the end of June,
so if you have an idea and you're interested,
I'll post a link to the competition down below.
Well, that brings us to the end of this 
Mars Mission Update.

Spanish: 
cuando llegue la ventana de lanzamiento, llevando a decenas de miles de personas
al Planeta Rojo. El objetivo final de este proyecto tan ambicioso
es crear una ciudad en Marte con un millón de personas tan pronto como 2050. Diseñar una
ciudad como esta es un área en el cual queda mucho por hacer. Pero una organización que
ha intentado llenar este vacío es The Mars Society. En 2018 anunciaron una competición para diseñar
una colonia de 1000 personas. Las 100 propuestas contenían algunos diseños realmente innovadores,
los 22 más prometedores fueron recientemente publicados como un libro. En este momento,
The Mars Society está organizando una segunda competición, esta vez para diseñar una ciudad-estado
de 1 millón de habitantes. Cualquiera del mundo es bienvenido a enviar un diseño antes de que acabe junio,
así que si si tienes una idea y estás interesado, pondré un enlace a la competición en la descripción.
Bueno, con esto termina esta Actualización de Misión Marciana.

English: 
The return of human spaceflight
to the US is an incredible achievement but
as we’ve seen, it is just one step in our
journey. A decade of work realised this dream,
and I wish all the best to Bob and Doug on
their historic mission. Thank you so much
for watching everyone, and please do let me know
if you have any questions or comments down below.
And never forget that our best days
do truly lie ahead of us.
Human ingenuity will always carry us 
through, and it will guide us as we
venture out to explore the wonders of our solar system.
If you enjoyed this video, you might 
also enjoy my Mars Bunker series –
a collection of livestreams exploring all manner 
of topics surrounding missions to Mars.
To make sure you don’t miss future videos, hit
subscribe and click the notification bell,

Finnish: 
Miehitettyjen avaruuslentojen palauttaminen
Yhdysvaltoihin on mahtava saavutus, mutta -
kuten olemme nähneet, tämä on vain yksi askel matkallamme. 10 vuoden työ toteutti tämän unelman, -
ja toivon kaikkea hyvää Bobille ja Dougille heidän historialliselle lennolleen. Kiitos todella paljon -
katsomisesta, ja jos teillä on mitä tahansa
kysyttävää, laittakaa kysymykset alle.
Älkääkä koskaan unohtako, että parhaat
päivämme tosiaankin ovat vasta tulossa.
Ihmisten kekseliäisyys kantaa aina
yli ongelmien, ja se ohjaa meitä, kun -
seikkailemme tutkimaan
aurinkokuntamme ihmeitä.
Jos tykkäsit tästä videosta, saatat
myös tykätä Mars Bunker -sarjastani.
Se on liuta suoria lähetyksiä, joissa käydään läpi
kaikenlaisia Mars-lentoja ympäröiviä asioita.
Varmistaaksesi, että et jää paitsi tulevista videoista,
tilaa kanava, ja klikkaa hälytyskellon kuvaa -

Italian: 
The return of human spaceflight
to the US is an incredible achievement but
as we've seen, it is just one step in our
journey. A decade of work realised this dream,
and I wish all the best to Bob and Doug on
their historic mission. Grazie mille
for watching everyone, and please do let me know
if you have any questions or comments down below.
And never forget that our best days
do truly lie ahead of us.
Human ingenuity will always carry us 
through, and it will guide us as we
venture out to explore the wonders of our solar system.
If you enjoyed this video, you might 
also enjoy my Mars Bunker series –
a collection of livestreams exploring all manner 
of topics surrounding missions to Mars.
To make sure you don't miss future videos, hit
subscribe and click the notification bell,

Spanish: 
El retorno de las misiones tripuladas a los EEUU es un logro increíble pero,
como hemos visto, es solo un paso en nuestro viaje. Una década de trabajo dio sus frutos
y le deseo lo mejor a Bob y Doug en su histórica misión. Muchas gracias a todos
por ver el vídeo y por favor hacerme saber si tenéis dudas o comentarios aquí abajo.
Y nunca olvidéis que nuestros mejores días están aún por venir.
El ingenio humano siempre nos llevará hacia delante y nos guiará en nuestro
viaje a explorar las maravillas de nuestro Sistema Solar.
Si te ha gustado este vídeo, tal vez te guste también mi serie de "El Búnker Marciano" (en inglés),
una colección de directos explorando todo tipo de temas relacionados con misiones a Marte.
Para asegurarte de que no te pierdes ningún futuro vídeo, suscríbete y dale a la campana de notificaciones

Italian: 
to stay up to date with all the latest developments
in our journey to the Red Planet.

English: 
to stay up to date with all the latest developments
in our journey to the Red Planet.

Finnish: 
pysyäksesi ajantasalla kehityksistä
kohti matkaamme punaiselle planeetalle.

Spanish: 
para estar al tanto de las novedades en las misiones a Marte. (Subtítulos por Miguel Gurrea: Twitter: @SpaceX_Esp)
