Vedeţi voi, pe de o parte pot să trăiesc cu îndoială, în
incertitudine şi fără a cunoaşte anumite lucruri.
Cred că este mult mai interesant să trăim fără certitudini
decât să avem mereu răspunsuri care ar putea fi greşite.
Am răspunsuri aproximative şi diverse opinii,
cu grade diferite de certitudine, despre anumite lucruri,
dar nu sunt absolut sigur de nimic. Sunt şi o mulţime
de lucruri despre care nu ştiu absolut nimic.
De exemplu, nu ştiu dacă are vreun sens
să ne întrebăm de ce suntem aici
şi care ar putea fi semnificaţia unei asemenea întrebări.
Aş putea să mă aplec o vreme asupra ei,
dar dacă nu sunt capabil de un răspuns,
mă voi orienta spre altceva.
Nu ţin neapărat să am un răspuns pentru orice.
Nu mă înspăimântă necunoaşterea anumitor lucruri.
Nu mă sperie revelaţia că "suntem rătăciţi într-un Univers
misterios, fără o ţintă precisă, fără a avea un scop anume",
lucru care chiar e posibil să fie adevărat, din punctul meu
de vedere. Nu mă înspăimântă o asemenea idee.
