
Spanish: 
Hacia el final del siglo XX, se le invitó a un célebre filósofo rumano-francés
a hablar en Zurich. Se le presentó con pompa y alabanzas retóricas,
se le comparó con Kierkegaard y Schopenhauer. El expositor sonrió e inmediatamente
dejó perplejo a su intérprete al alemán cuando comenzó su presentación con las palabras: "Mais je
ne suis qu’un déconneur / Pero si solo soy un bromista". Algunos de sus críticos tal vez estarían de acuerdo,
pero se equivocarían. Dado que Emil Cioran es muy digno de ser incluido en el grupo
de los grandes filósofos morales franceses y europeos, así como como en el de los escritores de máximas
que van desde Montaigne, Chamfort, Pascal y La Rochefoucauld. Cioran nació en Rasinari,
Rumania, en abril de 1911. Su padre era un sacerdote ortdoxo griego. Ambas realidades fueron clave

Romanian: 
Către finalul secolului 20 un cunoscut filozof româno-francez a fost invitat la Zurich
să țină un discurs. A fost prezentat cu multă pompă și măgulire
fiind asemănat cu Kierkegaard și Schopenhauer. El a zâmbit și imediat
adresându-se interpretului german, începe prezentarea cu următoarele cuvinte: ‘Mais je
ne suis qu’un déconneur’ / ‘Dar eu nu sunt decât un clovn ’. Câțiva dintre critici
ar putea fi de acord, dar ar greși. Pentru că Emil Cioran este demn de a fi inclus
în rândul filozofilor și scriitorilor francezi și europeni cu rezonanțe
până la  Montaigne, Chamfort, Pascal și La Rochefoucauld. Cioran s-a născut în Rășinari,
România, în aprilie 1911. Tatăl lui era preot ortodox grec. Ambele aspecte aveau să reprezinte cheia

Turkish: 
Yirminci yüzyılın sonlarına doğru, meşhur bir Rumen asıllı Fransız filozof
konuşma yapmak üzere Zürih'e davet edildi. Onu Kierkegard ve Schopenhauer ile kıyaslayan,
gösterişli ve pohpohlayıcı sözlerle tanıtıldı. Konuşmacı gülümseyip, ardından
Alman çevirmeni sunumun başında şu sözlerle şaşkına çevirdi:
"Mais je ne suis qu’un déconneur" / "Fakat ben maskaranın tekiyimdir". Onu eleştirenlerin birkaçı
bu konuda hemfikir olsalar bile, yanılmışlardır. Emil Cioran,  Fransız ve Avrupalı büyük ahlak felsefecileri,
aforizma yazarları arasında anılmayı fazlasıyla hak eder,
tıpkı Montaigne, Chamfort, Pascal ve La Rochefoucauld gibi. Cioran, 1911'in Nisan ayında,
Romanya'nın Rășinari kasabasında doğdu. Babası Ortodoks bir papazdı. Bu iki gerçek

Polish: 
Pod koniec dwudziestego wieku, sławny rumuńsko-francuski filozof
został zaproszony do przemówienia w Zurychu. Został przedstawiony z retoryczną pompą i pochlebiającymi
porównaniami do Kirkegaarda i Schoperhauera. Mówca uśmiechnął się i natychmiast zakłopotał
swojego niemieckiego tłumacza, rozpoczynając swoją prezentację słowami: "Mais je
ne suis qu'un déconneur"/"Ale jestem tylko błaznem". Kilkoro jego krytyków może
się zgodzić, ale nie mają oni racji. Gdyż Emil Cioran jest jak najbardziej godny zasiadania
w loży wielkich francuskich i europejskich moralistów i autorów maksym
obok Montaigne'a, Chamforta, Pascala i La Rochefoucauld'a. Cioran urodził się w Rasinari,
w Rumunii w kwietniu 1911 roku. Jego ojciec był duchownym prawosławnym. Oba te fakty były kluczowe

Serbian: 
Крајем 20. века прослављени румунско - француски филозоф
је позван да одржи говор у Цириху. Представљен је са реторичком помпом и ласкањем
поређењем са Кјеркергардом и Шопенхауером. Говорник се насмејао и моментално
збунио свог немачког представљача тако што је почео своју презентацију  речима: ‘Mais je
ne suis qu’un déconneur’ / ‘Али ја сам само шаљивџија’. Неколицина његових критичара можда би се
сложила, али били би у криву. Емила Сиорана вреди уврстити у
ред великих Француских и Европских моралних филозофа и писаца који се протежу
уназад до Монтења, Шамфора, Паскала и Ла Рошфукоа. Сиоран је рођен у Рашинарију
Румунији, у априлу 1911. Његов отац је био православни свештеник. Обадве ове чињенице ће бити кључне

Portuguese: 
Próximo do fim do século XIX, Um celebrado filósofo Francês-Romeno
foi convidado para palestrar em Zurich. Ele foi introduzido com pompa e elogios acerca
de sua similar aparência com Kierkegaard e Schopenhauer. O palestrante sorriu, e imediatamente
disse a seu intérprete Alemão que iniciasse a apresentação com as seguintes palavras: 'Mais je
ne suis qu'un déconneur' / 'Mas eu sou apenas um palhaço'. Alguns de seus críticos poderiam
concordar, mas eles estariam muito errados.  Pois Emil Cioran é definitivamente digno de ser incluído
na linhagem dos grandes escritores e moralistas franceses e europeus, que vão desde
Montaigne, Chamfort, Pascal e La Rouchefoucauld. Cioran nasceu em Rasinari,
Romênia, em Abril de 1911. Seu pai era um Padre da Igreja Ortodoxa Grega. Ambos os fatos seriam muito relevantes

Arabic: 
قرابة نهاية القرن العشرين دُعي فيلسوف روماني فرنسي
لإلقاء خطاب في زيورخ.
وتم تقديمه بموكب ترحيب وحفاوة مقارنه
بكيركيغارد وشوبنهاور.
ابتسم المتحدث وبدأ حديثه مُذهلًا مترجمه الألماني 
بقوله: Mais je ne suis qu’un déconneur’
"لكنني مجرد ساخر!".
يوافقه الرأي بعض نقّاده لكنهم على خطأ.
لأن إيميل سيوران ينتمي إلى العظماء من فلاسفة الأخلاق والكتّاب المأثورين في فرنسا وأوروبا
كمونتاين، شامفور، باسكال، ولاغشفكول.
وُلد سيوران في راسيناري، رومانيا في إبريل سنة 1911. كان والده قسيسًا يونانيًا أرثوذكسيًا.
وكان لهذه الوقائع أثر في أعماله.

Spanish: 
A finales del siglo XX,
un célebre filósofo rumano-francés
fue invitado a hablar en Zurich. 
Fue presentado con pompa retórica y halagos
comparaciones con Kierkegaard y
Schopenhauer. El orador sonrió, e inmediatamente
confundió a su intérprete alemán al comenzar su presentación con las palabras: "Mais je
ne suis qu'un déconneur" / ' Pero soy simplemente un bufón". Algunos de sus críticos podrían
están de acuerdo, pero sería un error. Para Emil Cioran es mucho más digno incluirlo
en la línea de los grandes filósofos morales y escritores de máximas franceses y europeos remontándose
a Montaigne, Chamfort, Pascal y La
Rochefoucauld. Cioran nació en Rasinari,
Rumania, en abril de 1911. Su padre era un 
sacerdote griego ortodoxo. Ambos hechos fueron clave

Portuguese: 
Para o fim do século XX, um celebrado filósofo franco-romeno
foi convidado a falar em Zurique. Ele foi apresentado com pompa retórica e comparações
lisonjeiras aos gostos de Kierkegaard e Schopenhauer. O orador sorriu e imediatamente
confundiu seu intérprete alemão ao começar sua apresentação com as palavras: "Mais je
ne suis qu'un déconneur" / "Mas sou só um brincalhão". Alguns dos seus críticos podem
concordar, mas estariam errados. Pois Emil Cioran é muito digno de inclusão
na linha de grandes filósofos franceses e europeus e escritores de máximas remontando
a Montaigne, Chamfort, Pascal e La Rochefoucauld. Cioran nasceu em Rasinari,
Romênia, em abril de 1911. Seu pai foi um padre grego ortodoxo. Os dois fatos seriam a chave

Italian: 
Verso la fine del XX secolo,
un celebre filosofo rumeno-francese
fu invitato a parlare a Zurigo. Venne
introdotto con pompa retorica e lusinghieri
paragoni con pensatori del calibro di Kierkegaard e Schopenhauer. L'oratore sorrise, e subito
confuse il suo interprete tedesco all'inizio della sua presentazione con le parole: 'Mais je
ne suis qu'un déconneur '/' Ma io sono
solo uno sciocco'. Alcuni dei suoi critici potrebbero
concordare, ma ciò sarebbe sbagliato. Emil Cioran è degno di inclusione sulla
linea dei grandi filosofi morali e scrittori di massime francesi ed europei
che va da Montaigne, Chamfort, Pascal a La Rochefoucauld. Cioran è nato a Rasinari,
Romania, nell'aprile 1911. Suo padre era un prete ortodosso greco. Entrambi i fatti saranno la chiave

English: 
Towards the end of the twentieth century,
a celebrated Romanian-French philosopher
was invited to speak in Zurich. He
was introduced with rhetorical pomp and flattering
comparisons to the likes of Kierkegaard and
Schopenhauer. The speaker smiled, and immediately
confounded his German interpreter by beginning
his presentation with the words: ‘Mais je
ne suis qu’un déconneur’ / ‘But I’m
just a joker’. A few of his critics might
agree, but they would be wrong. For Emil 
Cioran is very much worthy of inclusion in
the line of the great French and European
moral philosophers and writers of maxims stretching
back to Montaigne, Chamfort, Pascal and La
Rochefoucauld. Cioran was born in Rasinari,
Romania, in April 1911. His father was a Greek
Orthodox priest. Both facts were to be key

Polish: 
w jego późniejszych pracach. Rumuńskie korzenie pisarza były często przyjmowane jako powód
jego ponurej, romantycznej, fatalistycznej natury podczas gdy duchowe powołanie jego ojca
odbija się echem w nieustającej fascynacji tematyką religii, świętości
oraz niebezpieczeństwami i radościami ateizmu.
W 1934 w wieku jedynie 23 lat opublikował swoją pierwszą książkę
po rumuńsku "Na szczytach rozpaczy". W książce można znaleźć zarodek wyraźnie
smutnego, nihilistycznego myślenia, które wypracował potem w ciągu swojego życia. Wyjaśnił, że pisanie
było dla niego alternatywą do zastrzelenia się. Jest to autor, którego należy czytać w chwilach rozpaczy
i melancholii. Nie przygnębia nas, a jedynie sprawia, że czujemy się mniej samotni w naszym smutku.
Oto małe fragmenty jego prac: "Nie warto męczyć się z samobójstwem,
bo zawsze zabijesz się za późno". "Tylko optymiści popełniają samobójstwo, optymiści,

Spanish: 
para su trabajo más adelante. Los orígenes del escritor rumano generalmente se consideran como la fuente
de un temperamento taciturno, romántico y fatalista, mientras que el llamado eclesiástico de su padre
resuena en su hijo con su inmutable preocupación sobre temas religiosos, o de santidad
y los peligros y alegrías del ateísmo.
En 1934, cuando solo tenía 23 años, publicó su primer libro en rumano
"En las cumbres de la desesperación". El libro contiene, en gran parte, el germen de su pensamiento
desalentador y nihilista, el cual desarrollaría a lo largo de su vida. Explicó que la escritura
fue una alternativa a matarse. Este es un autor para leer en momentos de desesperanza
y melancolía. No nos deprime, simplemente nos hace sentir menos solos en nuestras muchas tristezas.
Una muestra de su obra: "no vale la pena tomarse la molestia de matarse,
ya que siempre uno se suicida muy tarde". "Solamente los optimistas se suicidan, los optimistas que

Romanian: 
lucrărilor sale viitoare. Originea română a scriitorului este adesea considerată a fi sursa
temperamentului său visător, romantic și fatalist, în timp ce chemarea bisericească a tatălui său
răsună în preocuparea fermă a fiului față de teme ca religia, sfințenia
precum și pericolul și plăcerile ateismului.
În 1934, la vârsta de 23 de ani, a publicat
prima carte în limba română, Pe Culmile Disperării. Cartea conține, în esență, mare parte din luciditatea sumbră
și nihilistă pe care și-a dezvoltat-o de-alungul vieții. A explicat faptul că scrisul
a fost o alternativă la sinucidere. Este un autor de citit în momentele de deznădejde
și melancolie. Nu ne deprimă, ci mai degrabă ne face să nu ne mai simțim atât de singuri cu mâhnirile noastre.
O frântură din munca sa: „Nu se merită deranjul de a te sinucide, de vreme ce
întotdeauna te sinucizi prea târziu.” „Doar optimiștii se sinucid, optimiști care

Arabic: 
فأصله الروماني كان مصدرًا لطبيعته الكئيبة، الرومانسية الجبرية.
وكان لدعوة والده الدينية
أثر في انغماس ابنه التام في مواضيع كالدين والقدسية
وأخطار الإلحاد وملذاته.
في سنة 1934، عندما أصبح عمره 23 سنة،
نشر أول كتاب له باللغة الرومانية "من على قمم اليأس"
تضمن الكتاب بدايةً واضحة لتفكيره الكئيب والعدمي 
الذي طوّره خلال حياته.
و صرّح بأن الكتابة كانت بالنسبة له مناصًا عن قتل نفسه.
مؤلف كهذا يُقرأ له في لحظات اليأس والتشاؤم.
فهو لا يحزننا، لكن بكل بساطة لا يجعلنا نشعر بوحدتنا مع كل تلك المآسي.
لنتسلل خلسة إلى داخل أعماله:
"إن قتل نفسك لايستحق كل ذلك العناء،
لأنك تنتحر دائمًا بعد فوات الأوان"

Portuguese: 
em seus trabalhos tardios. As suas origens romenas são interpretadas como uma influência
romântica, melancólica e fatalista, enquanto os votos de seu pai
encontram ecos nas notáveis preocupações de seu filho com os temas de religião, santidade e
os perigos e alegrias do Ateísmo.
Em 1934, quando contava com apenas 23 anos, ele publicou seu primeiro
livro em Romeno, 'No cume do Desespero'. O livro contém, em resumo, muito do pensamento
opaco e niilista que ele desenvolveu ao longo de sua vida. Ele explicou que o ato de escrever
era uma alternativa para que ele não se matasse. Este é um autor para se ler em momentos de desespero
e melancolia. Ele não nos deprime, somente nos faz nos sentirmos menos solitários com nossos sofrimentos.
Eis uma rápida espiada em seu trabalho: 'Não vale a pena se suicidar, já que
você sempre se mata tarde demais.' 'Apenas os otimistas cometem suicídio, otimistas que não mais

Turkish: 
onun sonraki çalışmalarının anahtarı olmuştur. Babasının kilise konuşmaları oğlunun din,
azizlik konularının yanı sıra, ateizmin tehlikesi ve zevki üzerine olan düşüncelerinde yankı bulduğu için
yazarın Rumen kökleri sık sık onun derin, romantik ve kaderci mizacının
kaynağı olarak görülür.
1934'te, henüz 23 yaşındayken ilk kitabı Rumence olarak yayınlandı: "Ümitsizliğin Doruklarında".
Kitap, yaşamı boyunca geliştireceği açıkça kasvetli, nihilistik düşüncesinin yapı taşıdır.
Yazmanın, kendisini öldürmenin bir alternatifi olduğunu
anlatıyordu. O, ümitsizlik ve melankoli anlarında
okunacak bir yazardır. Bizi bunalıma sokmaz, sadece ve sadece, bizi hüznümüzle baş başa hissettirir.
İşte kitabın zirve noktası: "Kendimizi öldürmeye değmez, zirabunu yapmak için her zaman artık çok geçtir."

English: 
in his later work. The writer’s Romanian
origins are often taken as the source of a
brooding, Romantic, fatalistic temperament
while his father’s ecclesiastical calling
finds echoes in his son’s unswerving preoccupation
with themes of religion, sainthood and the
dangers and joys of atheism.
In 1934,
at the age of only 23, he published his first
book in Romanian, On the Heights of Despair.
The book contains in embryo much of the lucidly
bleak, nihilistic thinking that he’d develop
throughout his life. He explained that writing
had been an alternative to shooting himself.
This is an author to read at moments of despair
and melancholy. He doesn’t depress us, merely
makes us feel less alone with our sorrows.
Here is a peak inside his work: ‘It is not
worth the bother of killing yourself, since
you always kill yourself too late.’ ‘Only
optimists commit suicide, optimists who no

Portuguese: 
em sua obra posterior. As origens do escritor romeno são geralmente tomadas como a fonte de uma
meditação, romântica, de temperamento fatalista, enquanto o chamado eclesiástico de seu pai
encontra ecos na preocupação inabalável de seu filho com temas de religião, santidade e
os perigos e gozos do ateísmo.
Em 1934, com idade de apenas 23, publicou seu primeiro
livro na Romênia, Nos Cumes do Desespero. O livro contém em embrião muito do pensamento
lucidamente sombrio e niilista que ele desenvolveria pela vida. Ele explicou que escrever
fora uma alternativa a atirar nele mesmo. Esse é um autor para ler em momentos de desespero
e melancolia. Ele não nos deprime, meramente nos faz sentir menos sós com nossas muitas tristezas.
Eis uma olhadinha em sua obra: "Não vale a pena o incômodo de se matar, uma vez que
você sempre se mata tarde demais". "Só os otimistas cometem suicídio, otimistas que não

Italian: 
dei suoi lavori successivi. Le origini rumene dello scrittore sono spesso prese come fonte di un
temperamento meditabondo, romantico e fatalista, mentre la chiamata ecclesiastica di suo padre
trova echi nella preoccupazione incrollabile del figlio
verso temi come la religione, la santità e i
pericoli e le gioie dell'ateismo.
Nel 1934, a soli 23 anni, pubblicò il suo primo
libro in rumeno, 'Al culmine della disperazione'-
Il libro contiene in embrione gran parte del lucido e
tetro pensiero nichilista che avrebbe sviluppato durante tutta la sua vita. Spiegò come la scrittura
fu un'alternativa allo spararsi.
È un autore da leggere nei momenti di disperazione
e malinconia. Egli non ci deprime, ma 
ci fa sentire meno soli con i nostri dolori.
Ecco un picco della sua opera: 'Non vale la pena il fastidio di uccidersi, dal momento che
si uccide se stessi sempre troppo tardi '. 'Solo gli ottimisti si suicidano, ottimisti che non

Spanish: 
en sus obra posteriores. Los origenes Rumanos del escritor se toman a menudo como la fuente de un
temperamento melancólico, romántico,  y fatalista mientras que la llamada eclesiástica de su padre
encuentra ecos en la preocupación inquebrantable de su hijo hacia temas de la religión, la santidad y los
peligros y alegrías del ateísmo.
En 1934, a la edad de sólo 23 años, publicó su primer
libro en rumano, "En la Cima de la Desesperación". 
El libro contiene la la semilla del pensamiento lúcido
sombrío, y nihilista que Cioran desarrollaría a lo largo de su vida.
Explicó que la escritura había sido una alternativa a dispararse a el mismo.
Este es un autor leer en momentos de desesperación y melancolía.
Él no nos deprime, simplemente nos hace sentir menos solos en relación a nuestros dolores.
Aquí está un vistazo a su trabajo: 
"No vale la pena molestarse en quitarse la vida,
ya que siempre te matas demasiado tarde".
"Solamente los optimistas se suicidan,

Serbian: 
у његовом каснијем раду. Пишчеви румунски корени се често узимају као извор
премишљајућег, романтичарског, фаталистичког темперамента, док је очев свештенички позив
се проналазио као ехо у синовљевој сталној преокупацији са темом религије, светости и
опасностима и радостима атеизма
1934. у својој 23. години, објављује своју прву
књигу на румунском, На врховима безнађа. Књига садржи заметак већине луцидности
тамног, нихилистичког мишљења које ће развијати током целог свог живота. Објаснио је да писање
био алтернатива самоубиству. Ово је аутор кога треба читати у тренуцима очаја
и меланхолије. Он нас не чини депресивним, само нас чини мање усамљеним у нашим туговањима
Ово је врхунац унутар његовог рада: " Није вредно узнемиривати се самоубиством,
увек се убијате сувише касно". Само оптимисти извршавају самоубиство, оптимисти који

Arabic: 
"المتفائلون فقط هم من ينتحرون، المتفائلون الذين لم يعودوا قادرين على التفاؤل.
أما  الآخرون فلا دافع لهم للعيش  فأنى يكون لهم سبب للموت؟"
"لا تكتب إلا إذا كنت ستقول ما لا تجرؤ أن تُفضي به لأيٍّ كان".
و"ماذا تفعل من الصباح إلى الليل؟" -"أتحمل نفسي."
سنة 1937 ، كانت سنة تحول لسيوران،
انتقل إلى باريس وأصبح مواطنًا فرنسيًا.
ولم يعد أبدًا إلى مسقط رأسه.
وكان  هذا سببًا آخر لسوداويته: النفي عن موطنه.
ومع ذلك كان يؤكد أن أي شخص لا يشعر بأنه منفي فلا مُخيلة لديه.
"أبله القرية وحده من يشعر بالانتماء"
شهد سيوران الحرب العالمية الثانية في باريس.
وبعد انتهائها انتبه إلى دار النشر المشهورة "قاليمارد". 
ونشر أول عمل له بالفرنسية، "مُختصر التحلل"
نشر عام 1949. الكتابة بالفرنسية نقلًا عن سيوران:
"ككتابة رسالة عاطفية مع الاستعانة بقاموس."

Italian: 
riescono più ad essere ottimisti. Gli altri, non avendo alcuna ragione per vivere, perché avrebbero averne
per morire?' 'Scrivi libri solo se dentro dirai cose che non
oseresti confidare a nessuno '. E 'cosa fa dalla mattina alla sera?' 'Io sopporto
me stesso.' Il 1937 è stato un anno fondamentale per Cioran. Si trasferì a Parigi e divenne ben presto
un cittadino francese. Non resistette mai al suo paese d'origine. Fu una mossa che gli fornì
un altro motivo per essere malinconico: l'esilio.
Tuttavia egli affermò che chi non
si sente un esule non ha immaginazione. 'Solo lo scemo del villaggio pensa di appartenere a qualcosa,'
osservò. Cioran arrivò dopo la seconda guerra mondiale
a Parigi. Nel dopoguerra, si avvicinò
alla famosa casa editrice, Gallimard, con cui pubblicò la sua prima opera in francese, "Sommario di decomposizione"
pubblicato nel 1949. La scrittura in francese fu per lui 'come scrivere una lettera d'amore

Polish: 
którym już nie idzie bycie optymistami. Inni, nie mając powodu do życia, dlaczego mieliby
mieć powód aby umrzeć?" "Pisz książki tylko jeśli masz zamiar powiedzieć w nich rzeczy,
których nigdy nie odważyłbyś się nikomu powierzyć". Oraz: "Co Pan robi od rana do nocy?" "Wytrzymuję ze sobą".
1937 okazał się być przełomowym rokiem dla Ciorana. Przeprowadził się do Paryża i niedługo potem został
obywatelem Francji. Nigdy nie powrócił do rodzimego kraju. Przeprowadzka zapewniła mu
kolejny powód do melancholii: wygnanie. Lecz utrzymywał, że ktokolwiek nie czuje się
wygnańcem, temu brak wyobraźni. "Jedynie wiejskiemu idiocie wydaje się, że przynależy",
twierdził. Cioran przesiedział drugą wojnę światową w Paryżu. Po jej zakończeniu, nawiązał kontakt
ze znanym wydawnictwem, Gallimard, odnośnie swojej pierwszej pracy po francusku, "Zarys rozkładu",
opublikowanej w 1949. Pisanie po francusku, mówił, było "jak pisanie listu miłosnego

Spanish: 
optimistas que ya no pueden ser optimistas.
Los demás, sin tener ninguna razón para vivir, 
 ¿por qué tendrían una para morir?"
"Escribe libros sólo si vas a decir en ellos las cosas 
que nunca te atreverías a confiarle a nadie".
Y: "¿Qué haces desde la mañana hasta la noche?" 
"Me Soporto a mí mismo".
1937 fue un año crucial para Cioran.
Se mudó a París y pronto se convirtió en un ciudadano francés.
Nunca regresó a su país de su nacimiento.
Fue un movimiento que le proporcionó otra razón para ser melancólico: el exilio.
Y, sin embargo, ha aseverado que
 cualquier persona que no se sienta como un exiliado,
no tiene imaginación.
"Sólo el tonto del pueblo piensa que es parte de él," dijo.
Cioran se asentó en París durante la Segunda Guerra Mundial.
En consecuencia, se acercó a la famosa casa editorial, Gallimard, con su primera obra en francés.
Una breve historia sobre la decadencia, 
publicada en 1949.
Dijo que escribir en francés era, 
"como escribir una carta de amor con un diccionario".

Portuguese: 
obtiveram sucesso em continuarem otimistas. Os outros, tendo nenhuma razão para viver, por que teriam
alguma razão para morrer?' 'Escreva livros apenas se você vai dizer neles as coisas que você
jamais contaria para ninguém.' E: 'O que você faz do amanhecer até o anoitecer?' 'Eu me
suporto.' 1937 foi um ano essencial para Cioran. Ele se mudou para Paris e logo se tornou
um cidadão Francês. Ele nunca retornou à sua terra natal. Era uma escolha que deu a
ele mais um motivo para ser melancólico: O exílio. E além disso ele dizia que qualquer pessoa que não
se sentisse um exilado não tinha imaginação. 'Apenas os ignorantes caipiras creem que eles pertencem,'
ele enfatiza. Cioran ficou de fora da Segunda Guerra Mundial em Paris. Em consequência disso, ele se tornou próximo
da famosa editora Gallimard, com seu primeiro livro escrito em Francês, Uma Breve História
da Decomposição, publicado em 1949. Escrever em Francês, diz ele, 'É como escrever uma carta de amor

Romanian: 
nu mai reușesc să rămână optimiști. Ceilalți, neavând motiv să trăiască, de ce ar avea vreunul
să moară?” „Scrie cărți numai dacă vei spune în ele lucruri
pe care altfel nu le-ai spune nimănui.” Și: „Ce faci de dimineața până seara? - Mă rabd
pe mine însumi.” Anul 1937 a fost un an esențial pentru Cioran. S-a mutat la Paris și curând a devenit
cetățean francez. Nu a revenit niciodată în țara natală. Acesta a fost un alt motiv
pentru melancolia sa: exilul. Și totuși susținea faptul că
cine nu se simte exilat nu are imaginație. „Doar prostul satului consideră că aparține locului.”
a afirmat el. Cioran a trecut prin al Doilea Război Mondial în Paris. La finalul acestuia, a abordat
faimoasa editură Gallimard, cu lucrarea sa în limba franceză: Tratat de descompunere,
publicat în 1949. Spunea că a scrie în franceză este ”ca și cum ai compune o scrisoare de dragoste

Turkish: 
"Sadece iyimserler intihar eder, artık iyimser olmayan iyimserler.
Ötekilerin hiçbir yaşama sebebi yokken, neden ölme sebepleri olsun ki?"
"Şayet içinde asla kimseye söylemeye cüret edemeyeceğin şeyler varsa, kitaplar kaleme al."
Ve: "Sabahtan akşama kadar ne yapıyorsunuz?" 
- "Kendime katlanıyorum."
1937 yılı Cioran için bir milattır. Paris'e taşındıktan hemen sonra Fransız vatandaşlığına geçer.
Doğduğu ülkeye bir daha asla dönmez.
Bu göç, ona melankolik bir sürgün olması için bir neden daha sunar. İşte bu yüzden, kendini sürgün hissetmeyen kimsenin
hayal gücü olamayacağını öne sürer.
"Yalnızca köylü bir ahmak, aidiyet hissine sahiptir," der.
Cioran Paris'teken 2. Dünya Savaşı'nın dışında kaldı. Savaşın ardından, ünlü yayınevi
Gallimard'a, 1949'da Fransızca yazdığı ilk eseri olarak yayınlanacak "Çürümenin Kitabı" ile gitti.

Portuguese: 
mais tiveram êxito em ser otimistas". "Os outros, não tendo razão para viver, por que teriam
alguma para morrer?" "Escreva livros só se você for dizer neles as coisas que você
nunca ousaria confiar a alguém". E: "O que você faz da manhã à noite?" "Eu me aguento".
1937 provou-se um ano fundamental para Cioran. Ele se mudou a Paris e logo se tornou
um cidadão francês. Nunca retornou ao país de nascimento. Foi uma mudança que lhe proveu
outra razão para ser melancólico: exílio. E, no entanto, ele afirmou que alguém que não
se sinta estar em exílio não tem imaginação. "Só o idiota da vila pensa que pertence",
ele observou. Cioran ficou de fora da Segunda Guerra Mundial em Paris. Em seu resultado, ele se aproximou
da famosa editora Gallimard com sua primeira obra em francês, Breviário
de Decomposição, publicado em 1949. Escrever em francês foi, ele disse, "como escrever uma carta de amor

English: 
longer succeed at being optimists. The others,
having no reason to live, why would they have
any to die?’ ‘Write books only if you
are going to say in them the things you would
never dare confide to anyone.’ And: ‘What
do you do from morning to night?’ ‘I endure
myself.’ 1937 proved a pivotal year for
Cioran. He moved to Paris and soon became
a French citizen. He never returned to the
country of his birth. It was a move that provided
him with another reason to be melancholic: exile.
And yet he asserted that anyone who doesn’t
feel themselves to be an exile has no imagination.
‘Only the village idiot thinks they belong,’
he noted. Cioran sat out the Second World
War in Paris. In its aftermath, he approached
the famous publishing house, Gallimard, with
his first work in French, A Short History
of Decay, published in 1949. Writing in French
was he said, ‘like writing a love letter

Serbian: 
не успевају више бити оптимисти. Остали, не имајући разлог за живот, зашто би они
имали разлог да умру? " Пишите књиге једино ако ћете у њима рећи ствари за које се не би
никад усудили да исповедите некоме". И: " Шта радите од јутра до вечери"? "Подносим себе."
1937. се показала кључном за Сиорана. Преселио се у Париз и ускоро постаје
француски грађанин. Никад се није вратио у своју родну земљу. Била је је то одлука која му је дала
још један разлог да буде меланхоличан: изгнаник. И још је и тврдио, да онај ко се не осећа изгнаником нема машту
се не осећа изгнаником нема машту. " Само се сеоски идиот осећа припадником"
записао је. Сиоран је избегао Други светски рат у Паризу. Пратећи његове последице
приступио је чувеној издавачкој кући, Галимард, са својим првим радом на француском, Кратак преглед распадања,
објављен 1949. Писати на француском је било, "као писати љубавно писмо користећи речник"

Spanish: 
ya no logran ser optimistas. Los otros, sin ninguna razón para vivir, ¿porqué habrían de tener
una razón para morir?" "Solo escribe libros si vas a decir en ellos cosas
que nunca te atreverías a confiarle a nadie". Y: "¿Qué haces desde la mañana hasta la noche?
"me sobrellevo a mí mismo". 1937 fue un año crucial para Cioran. Se mudó a París y rápidamente
se hizo ciudadano francés. Nunca volvió a su país de nacimiento. Fue una acción que le entregó
otra razón para ser melancólico: el exilio. Y sin embargo, aseveraba que cualquiera que
no se sintiera un exiliado no tenía imaginación. "Solo el idiota del pueblo siente que pertenece a donde está",
escribe. Cioran aguantó la Segunda Guerra mundial en París. Cuando terminó la guerra,
se acercó a la famosa editorial Gallimard para presentarles su primer trabajo en francés:
Brevario de Podredumbre, publicado en 1949. Decía que escribir en francés fue "como escribir una carta de amor

Turkish: 
Fransızca yazmak, onun deyimiyle, "bir sözlükle aşk mektubu yazmaya benzer."
Çoğunlukla aforizma ve kısa denemelerden oluşan son derecede
karamsar ve karanlık metinleriyle kitap, çoksatanlar listesine girdi. Her kitabının başlığı
bir kışkırtma veya yumruk gibidir: Burukluk (Hüzün Kıyasları), Var Olma Eğilimi, ve başyapıtı
Doğmuş Olmanın Sakıncası Üstüne. Hepsi de bıkıp usanmadan hastalık, ölüm ve
intiharı ele alır. Yazarın 84'üne kadar yaşaması biraz ironik olmuş gibi.
1995'te öldüğünde, Cioran Fransa'da kült haline gelmişti,
hem de, eserlerinde şiddetle kınadığı  moda etkisi yaratmış bir şekilde. Her yaşam, diye devam etti,
bir yandan bütünüyle özelken, öte yandan tamamıyla önemsizdir. Walt Disney çağında bu tarz bir karanlık önem taşır.
Cioran'ın yazıları melankoli düşkünü Avrupalı kötümserlerin çizgisindedir:

Spanish: 
El libro se convirtió en un éxito de ventas,
el primero de una serie de textos devastadoramente retorcidos y oscuros compuestos principalmente de
de aforismos y de ácidos ensayos cortos.
Cada obra de Cioran era una provocación o un golpe: "Silogismos de la Amargura",
"La tentación de existir" y su obra maestra:
"Del inconveniente de haber nacido".
Cada libro trata sin descanso con temas de la enfermedad,  la muerte, y el suicidio.
Fue una ironía conmovedora que el autor viviera hasta la avanzada edad de 84 años.
Al momento en que Cioran murió en 1995,
se había convertido en objeto de culto en Francia,
atrayendo la atención frívola que fervientemente denunciaba en su trabajo.
Mantuvo una vida completamente peculiar - 
e insignificante.
En la era de Walt Disney, 
este tipo de oscuridad es importante.
La obra de Cioran pertenece a la
categoría de los grandes miserabilistas europeos,
incluyendo a La Rochefoucauld, Chamfort, Leopardi,
Nietzsche y Beckett.

Romanian: 
cu un dicționar”. Cartea a devenit bestseller, prima dintr-o serie cu texte devastator de dure
crude și obscure, compuse în mare parte din aforisme și eseuri scurte și obtuze. Fiecare titlu
reprezintă o provocare sau o lovitură: Silogismele Amărăciunii, Ispita de a Exista, iar capodopera sa:
Despre Neajunsul de a te fi Născut. Fiecare carte tratează în mod necruțător teme precum boala, moartea
și suicidul. A fost o ironie tulburătoare faptul că autorul a trăit până la înaintata vârstă
de 84 de ani. Până la moartea sa, în 1995, devenise un cult în Franța, aducând asupra sa
atenția capricioasă pe care o nimicea necruțător în scrierile sale. Fiecare viață, afirma el, este
deosebit de stranie - și complet lipsită de importanță.În epoca Walt Disney, acest tip de obscuritate
contează. Lucrările lui Cioran aparțin printre acelea ale marilor europeni mizerabiliști

Polish: 
ze słownikiem". Książka stała się bestsellerem, pierwszym z druzgocąco mrocznych
tekstów składających się głównie z aforyzmów i krótkich, zgryźliwych esejów. Każdy tytuł wydaje się być
prowokacją albo żartem: "Sylogizmy goryczy", "Pokusa istnienia" i jego arcydzieło:
Każda z książek podejmuje tematykę choroby, śmierci
i samobójstwa. Szczególną ironią wydaje się, że autor dożył
sędziwego wieku 84 lat. Jeszcze przed jego śmiercią w 1995, Cioran stał się kultowy we Francji, przyciągając
rodzaj wybrednej publiczności, którą pogardliwie odrzucał w swoich pracach. Każde życie, utrzymywał,
jest kompletnie osobliwe i tyle samo nieistotne. W wieku Walt Disney, ten rodzaj mroku
ma znaczenie. Pisma Ciorana należy wymieniać pomiędzy tymi wielkich europejskich mizantropów

Portuguese: 
com um dicionário'. O livro se tornou um best-seller, o primeiro de uma série de angustiantes
e sombrios textos compostos essencialmente de aforismos e curtos artigos. Cada título é uma
provocação ou um soco: Silogismos de Amargura, A Tentação de Existir e sua Obra-Prima:
Do inconveniente de ter Nascido. Cada livro debate incansavelmente sobre temas de doença, morte
e suicídio. Foi uma tocante ironia que o autor viveu até a surpreendente idade de
84 anos. Na época em que Cioran morreu, em 1995, ele se tornou uma figura cultuada na França, atraindo um
tipo de fútil atenção a qual ele insistentemente denunciava em sua obra. Cada vida, ele afirmava, é
unicamente peculiar - e igualmente desprezível. Na era de Walt Disney, este tipo de pessimismo
importa. Os escritos de Cioran caminham ao lado dos grandes escritores Europeus da miséria,

Portuguese: 
com um dicionário". O livro se tornou um best-seller, o primeiro numa série de textos devastadoramente
sombrios e perversos compostos principalmente de aforismos e pequenos ensaios ácidos. Cada título vem
como uma provocação ou um soco: Silogismo da Amargura, A Tentação de Existir e sua obra prima:
Do Inconveniente de Ter Nascido. Cada livro lida implacavelmente com temas de doença, morte
e suicídio. Foi uma ironia bastante tocante que o autor vivesse até a velhice madura
dos 84 anos. No momento em que Cioran morreu em 1995, tornou-se um cult na França, atraindo o
tipo de atenção fácil que ele denunciava com tristeza em sua obra. Toda vida, ele manteve, é
completamente peculiar - e totalmente desimportante. À era de Walt Disney, esse tipo de obscuridade
importa. A escrita de Cioran pertence à linha desses grandes europeus miserabilistas distantes,

Spanish: 
con un diccionario". El libro fue un éxito de ventas, el primero de una serie de textos
oscuros y brillantes, compuestos principalmente de aforismos y ensayos cortos y ácidos. Cada título
es una provocación o un remate: Silogismos de la Amargura, La Tentación de Existir y su obra maestra:
Del Inconveniente de Haber Nacido. Cada libro aborda de forma implacable la enfermedad, la muerte
y el suicidio. Fue una ironía conmovedora el que el autor viviera hasta la avanzada edad de 84 años.
Para cuando Cioran murió en 1995, ya se había convertido en un ídolo en Francia,
lo que atrajo la atención pasajera que denunció en su obra de forma avasalladora.  Sostenía que cada vida
es totalmente peculiar, y complemente insignificante. En la era de Walt Disney, este tipo de oscuridad
es importante. Los escritos de Cioran son de la línea de aquellos grandes europeos amargados y distantes,

English: 
with a dictionary’. The book became a bestseller,
the first in a series of devastatingly wicked
and dark texts composed mainly of aphorisms
and tart short essays. Each title comes as
a provocation or a punch: Syllogisms of Bitterness,
The Temptation to Exist and his masterpiece:
The Trouble with Being Born. Each book deals
relentlessly with themes of illness, death
and suicide. It was a rather touching irony
that the author lived to the ripe old age
of 84. By the time Cioran died in 1995, he
had become a cult in France, attracting the
sort of faddish attention he witheringly denounced
in his work. Every life, he maintained, is
utterly peculiar – and wholly unimportant.
In the age of Walt Disney, this kind of darkness
matters. Cioran’s writing belongs in the
line of those great aloof European miserabilists,

Serbian: 
Књига је постала бестселер, прва у серији разарајућих уврнутих
и мрачних текстова, сазданих углавном од афоризама и заједљивих кратких есеја. Сваки наслов долази као
провокација или ударац: Силогизми очаја, Искушење постојања, и његово ремек дело:
О незгоди бити рођен. Свака књига неуморно говори о темама болести, смрти
и самоубиства. Била је поприлична иронија што је аутор живео до зрелог старачког доба
од 84 године. По својој смрти 1995, постао је предмет култа у Француској, привлачећи
врсту сталне пажње коју је рушилачки проказивао у свом раду. Сваки живот, он је сматрао, да је
сасвим јединствен - и у потпуности неважан. У доба Волта Дизнија, ова врста мрачњашства заслужује пажњу.
Сиоранови списи припадају реду оних узвишених европских песимиста

Italian: 
con un dizionario'. Il libro divenne un bestseller, il primo di una serie di empi, devastanti
e oscuri testi composti principalmente di aforismi e brevi saggi. Ogni titolo si presenta come
una provocazione o un pugno: Sillogismi dell'amarezza,
La tentazione di esistere e il suo capolavoro:
L'inconveniente di essere nati. Ogni libro si occupa senza sosta di temi come la malattia, la morte
e il suicidio. Fu per un'ironia piuttosto toccante che l'autore visse fino alla tarda età
di 84 anni. Quando Cioran morì, nel 1995, diventò un cult in Francia, attirando
quel bizzarro tipo di attenzione che denunciò in modo sprezzante
nelle sue opere. Ogni vita, sosteneva, è
assolutamente peculiare - e del tutto irrilevante. Nell'era di Walt Disney, questo tipo di oscurità pesava.
La scrittura di Cioran appartiene alla
linea di quei grandi "miserabili"europei che vissero in disparte,

Arabic: 
أصبح الكتاب الأكثر مبيعًا 
وأول كتاب في سلسلة مريعة وشريرة وكئيبة،
مكونة من الحكم والمقالات اللاذعة القصيرة.
وكل عنوان يكون استفزازًا أو لكمة: قياس الوجع، فتنة الوجود، وتحفته"أزمة ان تُولد"
كل كتاب يتناول بصرامة مواضيع كالمرض والموت والانتحار.
ومن المفارقات المضحكة أن عاش المؤلف حتى أرذل العمر في سن 84.
وعندما توفي سنة 1995 أصبح منارة ثقافية في فرنسا
يستقطب عددًا من المجموعات التي تهكّم بها في أعماله.
كانت الحياة الطويلة التي عاشها غريبة كليًا، وغير مهمة برمّتها.
هذه السوداوية مهمة في عصر والت ديزني
تعتبر كتابات سيوران امتدادًا لكتابات أولئك الأوروبيين العظماء البائسين
أمثال: لاغوشفكل، ليوباردي، نيتشه، وصامويل بيكيت.

Arabic: 
الذين رأوا أن الحضارة إلهاء تافه عن الوجود الذي لا معنى له.
"أبلهٌ من يظن أن هنالك معنى من كل هذا!" كما أكدّ سيوران.
لكنه أبقى على خفة ظله وبهجته.
كان من أعظم مصادر بؤسه أنه لايستطيع النوم جيدًا
وغالبًا مايظل مستيقظًا حتى الثالثة صباحًا. 
وقد يخرج ليجول في طرقات باريس حتى طلوع الفجر.
ذكر ساخرًا في "أزمة أن تُولد"،
"ما نفع أن تصلب مرة واحدة مقارنة بما يحدث يوميًا من المعاناة المؤرقة!"
كان سيوران مهووسًا بالانتحار،
"لكن من الأفضل أن تظل على قيد الحياة.. وتفكر وتتصرف كالموتى"
بعد ذلك يقول سيوران: لماذا يمتنع الإنسان أن يريح نفسه بفكرة التوقف عن الوجود؟
"استمراره في العيش ليس سوى عجز في مخيلته وذكرياته."
ويستمر قائلًا:"أنا مجرد حادثة! لمَ أتعامل مع هذا الوضع بجدية؟"

English: 
including La Rochefoucauld, Chamfort, Leopardi,
Nietzsche and Beckett. Like them, he saw civilization
as an absurd distraction from the ultimate
meaninglessness of existence. ‘Only an idiot
could think there is a point to any of this,’
he insisted. But he always kept his wit and
good cheer. One of his greatest sources of
sorrow was that he couldn’t sleep very well
– and was often up at 3am. He’d walk around
the streets of Paris until dawn. He noted
sardonically in The Trouble with Being Born,
‘What is that one crucifixion compared to
the daily kind any insomniac suffers?’ Cioran
was obsessed by suicide. But better to live,
he wrote, and yet think and act as though
one were already dead. After all, he said:
why deprive oneself of the consoling idea
of no longer being around? ‘Continuing to
Live is possible only because of the deficiencies
of our imagination and our memories.’ he

Portuguese: 
incluindo La Rochefoucauld, Leopardi, Nietzsche e Beckett. Como eles, ele via a civilização
como uma distração absurda da máxima insignificância da existência. "Só um idiota
poderia pensar que há um ponto para isso", ele insistia. Mas ele sempre mantinha seu bom ânimo
e sagacidade. Uma de suas maiores fontes de tristeza era que ele não podia dormir muito bem
- e estava geralmente de pé às 3 horas. Ela andava pelas ruas de Paris até o amanhecer. Observou
sardonicamente em Do Inconveniente de Ter Nascido: "O que é aquela crucificação comparada
ao tipo diário que qualquer insone sofre?" Cioran era obcecado pelo suicídio. Mas é melhor viver,
ele escreveu, e ainda pensar e agir como se já estivesse morto. Afinal, ele disse:
por que privar alguém da ideia consoladora de não estar mais ao redor? "Continuar a
viver é possível só por causa das deficiências de nossa imaginação e nossas memórias", ele

Turkish: 
La Rochefoucauld, Chamfort, Leopardi, Nietzsche ve Samuel Beckett. Tıpkı onlar gibi
uygarlığı, varoluşun aşırı anlamsızlığının saçma bir avuntusu olarak görür. "Yalnızca bir aptal
tüm bu şeylerin bir amacının olduğunu düşünebilir," iddiasında bulunur. Yine de nüktadanlığını ve neşesini
hep korudu. En büyük keder kaynaklarından biri doğru düzgün uyuyamaması,
sabahın üçüne dek uyanık kalmasıydı. Paris sokaklarında şafak sökene kadar gezinirdi.
Doğmuş Olmanın Sakıncası Üstüne'de alaycı bir dille, "Her gün çekilen uykusuzluk ızdırabının yanında
bir kez çarmıha gerilmek nedir ki" der. Cioran intihar meselesine kafayı takmıştı. Fakat yaşamak,
diye yazar, çoktan ölmüş biri gibi düşünmekten ve hareket etmekten yeğdir. Neticede şunu dedi:
Neden artık ortalıkta olmayacağımız tesellisinden kendimizi mahrum bırakırız? "Yaşamaya devam etmek
yalnızca hayal gücümüz ve hafızamızın olmaması halinde mümkündür" diye yazar.

Spanish: 
Al igual que ellos, vio la civilización
como una distracción absurda frente a la gran falta de sentido de la existencia.
"Sólo un idiota pensaría que hay un sentido en esto"
Insistió.
Pero él siempre mantuvo su ingenio y buen humor.
Una de sus mayores fuentes de
tristeza era el hecho de que no podía dormir muy bien
- y  a menudo estava despierto a las 3am. 
Caminaba las calles de París hasta el amanecer.
Observó sarcásticamente 
en "Del Inconveniente de Haber Nacido",
"¿Qué es que una crucifixión en comparación con los que sufren de insomnio?"
Cioran estaba obsesionado con el suicidio.
"Pero, sin embargo, mejor que vivir", escribió, 
"es pensar y actuar  como si uno ya estuviera muerto".
"Después de todo", dijo: 
"¿Por qué privarse de la idea consoladora de no existir?
"Seguir Viviendo sólo es posible debido a las deficiencias
de nuestra imaginación y nuestra memoria". Escribió.
"Soy simplemente un accidente 
¿Por qué tomar lo que sea tan seriamente?"

Serbian: 
укључујући Ла Рошфукоа, Шамфора, Леопардија, Ничеа и Бекета. Као и они, видио је цивилизацију
као једно апсурдно одвраћење пажње од поптуног бесмисла постојања. "Само идиот.
може мислити да има икакав смисао свему овоме". Аи увек је одржавао духовитост и добро расположење.
Један од његових извора туге, је био то што није могао да се наспава
- често је био будан у 3 ујутру - ходао би улицама Париза све до зоре. Забележио је
цинично у "О незгоди бити рођен", "Шта је једно разапињање у поређењу са"
са дневним патњама несаничара?"
Сиоран је био опседнут самоубиством. Али боље је живети,
записао је, али ипак мислити и делати као да смо већ мртви. После свега, рекао је:
зашто лишити себе утешујуће мисли непостојања? " Наставити
живот је могуће само због недостатка наше маште и имагинације."

Polish: 
jak La Rochefoucauld, Chamford, Leopardi, Nietzsche czy Beckett. Tak jak oni, widział cywilizację
jako bezsensowne odwrócenie uwagi od finalnego absurdu egzystencji. "Tylko idiota mógłby
myśleć, że to wszystko ma jakiś sens", nalegał. Ale zawsze zachowywał swój dowcip
i dobry humor. Jednym z największych źródeł jego smutku był fakt, że nie spał dobrze
i często przesiadywał do 3 nad ranem. Chodził wtedy ulicami Paryża do świtu. Wspomniał
sardonicznie w "O niedogodności narodzin", "Czym jest jedno ukrzyżowanie w porównaniu do
codziennej udręki cierpiących na bezsenność?". Cioran miał obsesję na punkcie samobójstwa. Ale lepiej żyć,
pisał, a przy tym myśleć i zachowywać się jakby się już nie żyło. Koniec końców, mówił,
dlaczego odmawiać sobie pocieszającej perspektywy nie bycia już na tym świecie? "Jesteśmy w stanie żyć
dalej tylko dzięki niedoskonałości naszej wyobraźni i wspomnień".

Portuguese: 
incluindo La Rochefoucauld, Leopardi, Nietzsche e Samuel Beckett. Assim como eles, ele via a civilização
como uma absurda distração do sem-sentido da existência.  'Apenas um idiota
poderia achar que há alguma razão para qualquer coisa que seja,' Ele insistia. Mas apesar disso, ele era sempre
bem humorado. Uma de suas principais fontes de sofrimento era o fato dele não conseguir dormir muito bem e
- estava frequentemente acordado as 3 da manhã. Ele andava pelas ruas de Paris até o amanhecer. Percebeu
amargamente em Do Inconveniente de ter Nascido, 'O que é aquela crucificação comparada com
a que os insones sofrem diariamente?' Cioran era obcecado pelo suicídio. É melhor viver,
ele escreveu, mas pensar e agir como se estivesse morto. Por essas razões, ele dizia:
Porque nos privar da consolável ideia de não estarmos mais presente aqui?' 'Continuar a
viver só é possível devido à deficiência de nossa imaginação e de nossa memória.' Ele

Italian: 
tra cui La Rochefoucauld, Chamfort, Leopardi, Nietzsche e Beckett. Come loro, egli vide la civiltà
come distrazione assurda dal
non senso dell'esistenza. 'Solo un idiota
potrebbe che ci sia un senso per tutto questo,' insistette. Ma egli mantenne il suo spirito e
il suo buon umore. Una delle sue più grandi fonti di dispiacere era che non riusciva a dormire molto bene
- ed era spesso sveglio alle 3 del mattino. Camminava per le strade di Parigi fino all'alba. Osservò
sardonicamente ne L'inconveniente di essere nati 'Che cos'è una crocifissione rispetto a
al quotidiano che qualsiasi insonne soffre?' Cioran era ossessionato dal suicidio. Ma meglio vivere,
egli scrisse, pensare e agire come se si fosse già morti. Dopo tutto, egli ha detto:
perché privarsi di questa idea consolante di non essere più? 'Continuare a
vivere è possibile solo a causa delle carenze della nostra immaginazione e della nostra memoria '.

Spanish: 
donde se incluye La Rochefoucauld, Chamfort, Leopardi, Nietzsche y Beckett. Al igual que ellos,
vio a la civilización como una distracción absurda del sinsentido definitivo de la existencia. "Solo un idiota
podría creer que algo de esto tiene sentido", insistió. Pero siempre mantuvo su lucidez y buen humor.
Una de sus grandes fuentes de tristeza fue que no podía dormir muy bien,
y con frecuencia estaba despierto a las 3 am. Caminaba por las calles de París hasta el amanecer.
En Del Inconveniente de Haber Nacido menciona, sarcástico, "¿Qué es una sola crucifixión comparada"
con la calidad del día a día que todo insomne sufre?" Cioran estaba obsesionado por el suicidio. Escribió que
es mejor vivir, e incluso así pensar y actuar como si uno ya estuviese muerto. Después de todo, afirmaba:
¿porqué privarse a uno mismo de la consoladora idea de no estar presente? "Seguir viviendo es posible
solamente por las deficiencias de nuestra imaginación y memoria". Escribió.

Romanian: 
precum La Rochefoucauld, Chamfort, Leopardi, Nietzsche și Beckett. La fel ca aceștia, a văzut civilizația
ca pe o distragere de la lipsa supremă de sens a existenței. Spunea că „doar un tâmpit
ar putea crede că există un motiv pentru toate astea.” Dar întotdeauna și-a păstrat umorul
și voia bună. Una dintre marile sale surse de mâhnire era faptul că nu putea dormi prea bine
- iar adesea, era treaz la 3 dimineața. Mergea pe străzile Parisului până la zi. Spunea
sarcastic în Despre Neajunsul de a te fi Născut: „Ce este o singură răstignire pe lângă
cele zilnice de care suferă fiecare bolnav de insomnie?” Cioran era obsedat de sinucidere. Mai bine să trăiești
-scria, și totuși gândește și comportă-te ca și cum ai fi deja mort. La urma urmei, spunea el:
de ce să privezi pe cineva de ideea reconfortantă de a nu mai fi în viață? „A continua
să trăiești este posibil doar datorită deficiențelor memoriei și imaginației noastre.”

English: 
wrote. ‘I’m simply an accident. Why take
it all so seriously?’ But suicide was a
constant relief as an idea: ‘We dread the
future only when we are not sure we can kill
ourselves when we want to.’ ‘Having always
lived in fear of being surprised by the worst,
I have tried in every circumstance to get
a head start, flinging myself into misfortune
long before it occurred.’ Our age is notably
optimistic and it makes us suffer hugely from
being so. We are all, in private, a lot sadder
than we are allowed to admit. Writers like
Cioran provide an occasion for the sadness
inside all of us to be communally expressed
and thereby a little, but only a little, diminished
and softened. In his beautiful book, The Trouble
with Being Born, Cioran wrote: ‘I can be
friends with people only when they are at
their lowest point and have neither the desire
nor the strength to restore their habitual
sentimental illusions.’ It’s precisely
in that kind of mood – into which all thoughtful

Spanish: 
Pero el suicidio era un alivio constante, como una idea: 
"Tememos al futuro sólo cuando no estamos seguros de
que podemos matarnos cuando queramos".
'Al tener que vivir siempre con el temor de ser sorprendidos por lo peor,
he tratado en todas las circunstancias de tomar ventaja, 
lanzándome a la desgracia
mucho antes de que pase".
Nuestra época es notablemente
optimista y por eso nos hace sufrir enormemente.
Todos somos, en privado, mucho más miserables de lo que se nos permite admitir.
Escritores como Cioran proporcionan una ocasión para que  la tristeza dentro de nosotros
sea expresada en comunidad y por lo tanto, un poco, 
pero sólo un poco, disminuida y suavizada.
En su hermoso libro, 
"Del inconveniente de haber nacido",
Cioran escribió: "Puedo ser amigo de la gente 
sólo cuando están en en su punto más bajo
y no tienen ni el deseo ni la fuerza 
para restaurar sus ilusiones sentimentales habituales".

Portuguese: 
escreveu. "Sou simplesmente um acidente. Por que tomar isso tão a sério?". Mas o suicídio era um
alívio constante como uma ideia: "Tememos o futuro só quando não estamos certos de que podemos matar
a nós mesmos quando quisermos". "Tendo sempre vivido no medo de ser surpreendido pelo pior,
tentei em cada circunstância obter uma vantagem inicial, arremessando-me no infortúnio
antes de ele ocorrer". Nossa era é notavelmente otimista e nos faz sofrer enormemente de
ser assim. Somos, em privado, muito mais tristes do que estamos permitidos a admitir. Escritores como
Cioran provêm uma ocasião para que a tristeza em todos nós seja expressa
e, portanto, um pouco, mas só um pouco, diminuída e suavizada. Em seu belo livro, Do Inconveniente
de Ter Nascido, Cioran escreveu: "Posso ser amigo de pessoas só quando elas estão em
seu ponto mais baixo e não têm o desejo nem a força de restaurar suas ilusões
sentimentais habituais". É precisamente nesse tipo de humor - no qual toda pessoa pensativa

Spanish: 
"Simplemente soy un accidente, ¿porqué tomarlo todo tan seriamente?" Pero el suicidio
era un alivio constante como idea: "le tenemos pánico al futuro solamente cuando no estamos seguros de que
podremos matarnos cuando queramos". "Habiendo siempre vivido con miedo a ser sorprendido por lo peor,
he tratado en cada circunstancia de comenzar con ventaja, lanzándome hacia la desgracia misma
mucho antes de que ocurra". Nuestra era es notablemente optimista y nos hace sufrir mucho
por serlo. Todos, en privado, estamos mucho más tristes de lo que nos atrevemos a admitir.
Escritores como Cioran nos dan la chance de expresar de forma comunitaria la tristeza que todos tenemos,
y así se disminuye y suaviza un poco, pero solo un poco. En su hermoso libro, Del Inconveniente de Haber Nacido,
Cioran escribió: "puedo ser amigo solamente de personas que estén
en su punto más bajo y no tengan ni el deseo ni la fuerza para restaurar sus ilusiones sentimentales habituales".
Es precisamente en este tipo de ánimo, en el que probablemente todas las personas reflexivas

Turkish: 
"Adeta bir kazadan ibaretim. Neden her şeyi çok ciddiye alayım ki?"
Ama intihar düşüncesi daimi bir avuntudur: "Yalnızca, istediğimizde kendimizi öldürebileceğimizden emin olmadığımız zaman
gelecekten ürkeriz." "En kötünün beni şaşırtacağı korkusuyla yaşadım,
her koşulda, gözü kapalı, felekten hızlı davranıp kazançlı çıkmaya
çalıştım. Çağımız bir hayli iyimser, bu da bizi çok fazla öyle olmaktan dolayı acı içinde bırakıyor.
Başkaları yokken, kabul ettiğimizden çok daha fazla hüzünlüyüz. Cioran gibi yazarlar
içimizde açıkça ifade edilmeyi bekleyen,
böylelikle bir parça olsun azalıp yumuşayacak hüzün için fırsat sunar. Harika kitabı
Doğmuş Olmanın Sakıncası Üstüne'de şöyle der: "İnsanlarla sadece, en düşük hallerindeyken
arkadaşlık kurabilirim, onların alıştıkları içli kuruntuları iyileştirmeye ne tutku
ne de güç yeter." Bu, tefekkür eden bütün insanların düzenli biçimde düşüşe geçmesi gereken öyle bir ruh halidir ki,

Italian: 
Scrisse. 'Sono semplicemente un incidente. Perché prendere
tutto così sul serio?' Ma il suicidio era un
costante sollievo come idea: 'Noi temiamo il futuro solo quando non siamo sicuri che possiamo ucciderci
quando vogliamo'. 'Aver sempre
vissuto nella paura di essere sorpresi dal peggio,
Ho cercato in ogni circostanza di ottenere un vantaggio, gettandolo nella sciagura
molto tempo prima che si verificasse'. La nostra epoca è notevolmente
ottimista e in questo modo ci fa soffrire enormemente
Siamo tutti, in privato, molto più tristi
di quanto ci è concesso di ammettere. Scrittori come
Cioran forniscono un'occasione per alla tristezza dentro ognuno di noi di essere espressa in comunità
e quindi un po', ma solo un po', diminuita e ammorbidita. Nel suo bel libro, L'inconveniente di essere nati
Cioran ha scrisse: 'Posso essere
amici con le persone solo quando sono
al loro punto più basso e non hanno né il desiderio né la forza di ripristinare le loro abituali
illusioni sentimentali. È proprio
in quel tipo di stato d'animo - in cui le persone riflessive

Portuguese: 
escreve. 'Eu sou um simples acidente. Por que levar tudo tão a sério?' Mas o suicídio era uma
constante ideia de conforto: 'O futuro só se torna insuportável quando não temos certeza se podemos nos matar
quando quisermos.' 'Tendo sempre vivido com medo de ser pego de surpresa pelo pior,
eu tentei, em cada circunstância, estar um passo a frente, me afundando nas desgraças
muito antes delas terem acontecido.' Nossa época é claramente otimista e nos faz sofrer muito
por isso. Nós todos, em particular, somos muito mais tristes do que somos capazes de admitir. Escritores como
Cioran são capazes, através de suas obras, de comunicar a tristeza dentro de nós
e assim, pouco a pouco, bem pouco, ela ir diminuindo. Em seu belo livro, Do Inconveniente
de ter Nascido, Cioran escreve: 'Eu posso ser amigo das pessoas apenas quando elas estão no
abismo mais fundo, e não tem as forças ou o desejo de restaurar suas habituais
ilusões sentimentais.' É precisamente neste tipo de humor - no qual várias pessoas reflexivas

Serbian: 
записао је. "Ја сам само незгода. Зашто узимати све ово тако озбиљно?" Али самоубиство је било
константно олакшање као идеја: "Плашимо се наше будућности, само онда када нисмо сигурни да се можемо убити
када год то желимо." Живећи увек у страху од неочекиваног ужаса,
пробао сам у свакој прилици да изложим себе несрећи
много прије него би се она догодила." Наше доба је посебно оптимистично, и самим тим нас излаже патњи
Сви смо ми у приватности, много тужнији него што желимо да признамо. Писци попут
Сиорана пружају нам прилику, да тугу унутар свих нас заједно изразимо
и тако је мало, али само мало умањимо и омекшамо. У својој предивној књизи, О незгоди бити рођен,
Сиоран је записао: "Могу бити пријатељ са људима само онда када
су на најнижој тачки и неамју ни жеље ни снаге да обнове своје уобичајене
сентименталне илузије." Управо у том стању расположења - у које сви мислећи

Romanian: 
A scris: „Sunt doar un accident. De ce să iau totul așa în serios?” Dar sinuciderea a fost
o alinare constantă ca și idee: „Ne temem de viitor doar când nu suntem siguri că
ne vom putea sinucide când vom dori.” „Trăind mereu cu teama de a nu fi luat prin surprindere de ce e mai rău,
am încercat întotdeauna în orice circumstanță să iau un avans, aruncându-mă în necaz
cu mult înainte să se întâmple.” Era noastră este accentuat una optimistă și ne face să suferim enorm
fiind așa. Cu toții suntem în secret mai triști decât ne este permis să admitem. Scriitorii precum
Cioran acordă o ocazie tristeții comune din noi toți pentru a fi exprimată
și astfel de a se micșora și atenua, câtuși de puțin. În admirabila sa carte Despre Neajunsul
de a te fi Născut, Cioran a scris: „Pot deveni prieten cu oamenii doar atunci când
se află în cel mai jos punct și nu au nici dorința, nici puterea de a-și îndrepta
obișnuitele iluzii sentimentale.” În exact acea stare de spirit - în care ar trebui ca toți oamenii

Arabic: 
لكن الانتحار كان فكرة مريحة للغاية،
فيقول: "لا نشعر بالرهبة من المستقبل إلا عندما نكون متأكدين أننا لن نستطيع قتل أنفسنا عندما نريد ذلك."
"أن تضطر للعيش دائمًا في خوف من سوء ما قد يأتي جرّبت أن أكون السبّاق في كل الظروف،
أن أُلقي بنفسي إلى المهالك قبل أن تحدث بوقت طويل."
عصرنا يتميز بالتفاؤل، وذلك يعظم معاناتنا فبداخل كل شخص منّا أكثر حزنًا مما يدّعي.
كتّاب مثل سيوران جعلوا للحزن مناسبة بداخلنا لنستطيع التعبير عنها
حتى يصبح أقل وأخفّ وطأة.
في كتابه الرائع"أزمة أن تولد" 
كتب سيوران:"أستطيع أن أكوّن صداقات مع الناس
فقط عندما يكونون في أضعف حالاتهم،
وليست لديهم الرغبة أو القدرة على استعادة أوهامهم العاطفية الفطرية."

Polish: 
Pisał: "Jestem jedynie przypadkiem. Dlaczego brać to wszystko tak na poważnie?". Ale samobójstwo było
ciągłą ulgą pod postacią pomysłu: "Boimy się przyszłości tylko wtedy, kiedy nie jesteśmy pewni czy
możemy się zabić kiedy chcemy". "Żyjąc w stanie ciągłego strachu przed byciem zaskoczonym przez
najgorsze, w każdej sytuacji starałem się być o krok do przodu, rzucając się w nieszczęście
zanim ono narzuciło się mi". Nasze czasy są szczególnie optymistyczne i tracimy na tym.
Wszyscy jesteśmy, prywatnie, znacznie smutniejsi niż możemy przyznać. Pisarze tacy jak Cioran
zapewniają nam okazję do wspólnego uzewnętrznienia naszego smutku,
co może troszkę, ale tylko troszkę, go zmniejszyć. W swojej pięknej książce,
"O niedogodności narodzin", Cioran pisał: "Mogę się przyjaźnić tylko z tymi, którzy
są w najniższym punkcie swojego życia i nie mają ani chęci, ani siły żeby walczyć o powrót do swoich
zwyczajowych, sentymentalnych złudzeń".  Dokładnie w taki rodzaj nastroju muszą popadać wszyscy refleksyjni

Romanian: 
cu cuget, să se adâncească periodic - putem fi binecuvântați să găsim scrierile întunecate
și reconfortante ale lui Emil Cioran, așteptându-ne.
Ne face plăcere să creem aceste videoclipuri.
Dacă vreți să ne ajutați să continuăm crearea conținutului de calitate, vă rugăm să ne susțineți
vizitând magazinul nostru online la pagina afișată pe ecran acum.

Polish: 
ludzie stosunkowo regularnie, abyśmy mogli znaleźć pocieszenie w
mrocznych pracach Emila Ciorana.
Uwielbiamy zapewniać wam te filmy,
jeżeli chcesz nam w tym pomóc,
rzuć okiem na nasz sklep w linku widocznym na ekranie.

Turkish: 
bizi bekleyen Emil Cioran'ın teselli edici eserlerinde karanlığı bulduğumuza şükredebiliriz.

Portuguese: 
deve se afundar numa base bastante regular - que podemos ser abençoados de achar as obras
sombrias e consoladoras de Emil Cioran esperando por nós.
 
 
 

Italian: 
deve affondare in maniera abbastanza regolare - in modo che possa essere benedetta dal trovare le buie
e consolanti opere di Emil Cioran in nostra attesa.
Amiamo portarvi questi video, se volete aiutarci a continuare a creare questi video.
Se volete aiutarci a continuare a portarvi contenuti di qualità considerate l'idea di supportarci
visitando il nostro negozio al link sul vostro schermo.

English: 
people must sink on a fairly regular basis
– that we can be blessed to find the dark
and consoling works of Emil Cioran waiting for
us.
We love bringing you these films, if you want to help us to keep bringing you these films.
If you want to helps us to keep bringing you thoughtful content.  Please consider supporting us
by visiting our shop at the link on your screen now.

Arabic: 
في ذلك النوع من الحالات، عندما يتعيّن على الشخص الغرق فيها خلال فترات منتظمة إلى حد ما،
نصبح ممتنين لوجود أعمال إيميل سيوران الكئيبة التي تواسينا
ترجمة: فريق أُترجم @Autrjim
ترجمة: فريق أترجم @Autrjim
ترجمة: فريق أترجم @Autrjim

Portuguese: 
mergulham frequentemente - que nós podemos encontrar os sombrios
e consoladores trabalhos de Emil Cioran nos esperando.
 
 
 

Spanish: 
caen regularmente, en donde podemos recibir la bendición de encontrarnos con los oscuros
y consoladores textos de Emil Cioran, que están esperándonos.
Nos encanta presentar estos vídeos. Si quiere ayudarnos a seguir presentando estos vídeos
o contenido que nos ayude a pensar, por favor considere apoyarnos
y visite nuestra página por medio del vínculo que se ve ahora en la pantalla.

Serbian: 
људи морају потонути на редовно двевној бази - можемо бити благословени да пронађемо мрачне
и утешне речи Емила Сиорана које чекају на нас.
Волимо да вам приказујемо ове снимке, ако желите да нам помогнете да наставимо са овим снимцима.
Ако желите да нам помогнете да вам доносимо мисаони садржај. Молимо вас, размислите да нас подржите
тако што ћете посетити нашу продавницу преко линка на дну вашег екрана.

Spanish: 
Es precisamente en ese estado de ánimo -en el que toda persona reflexiva debe sumergirse regularmente-
en el que seremos bendecidos al encontrar la oscura
y consoladora obra de Emil Cioran esperando por nosotros.
Nos encanta traerte estos vídeos.
Si quiere ayudarnos a continuar ofreciendo contenido reflexivo. Por favor considera apoyarnos
visitando nuestra tienda en el enlace en la pantalla, ahora.

Turkish: 
Çeviri: M. Taha Tunç
