
Hungarian: 
Fordító: Réka Gyöngyhalmi
Lektor: Tímea Hegyessy
A rohadt kurva életbe.
Bassza meg, ez szar, a picsába.
Nem szép, ugye, ilyen csúnya
szavakat hallani egy nő szájából.
Ezt mondogatja minden szülő a lányainak.
"Lányok ilyet nem csinálnak.
Ez nem szép."
Talán.
Én viszont úgy gondolom,
hogy ez a sok csúnya szó,
a "férfias" szavak egy nő szájából
egyenesen nélkülözhetetlenek.
Pontosan úgy, ahogy Madeleine Pelletier,
az első francia női pszichiáter
mondta 1905-ben,
egyetértek vele, és idézem:
"a nők rabszolgasorba hajtása
a kacérkodás elnyomásával, korlátozással,
túlzott szemérmességgel,
a lélek és a nyelv túlzott
negédességével kezdődik."

French: 
Traducteur: eric vautier
Relecteur: Elise LECAMP
Oh putain de bordel de merde.
Oh fait chier, oh merde,
oh bordel.
C'est pas beau hein, tous ces gros mots
dans la bouche d'une femme.
C'est ce que tous les parents
répètent aux petites filles.
« Ça ne se fait pas pour une fille.
C'est pas beau. »
Peut-être.
Mais moi, je pense au contraire
que tous ces gros mots,
que ces « mots d'hommes »,
dans la bouche des femmes
sont indispensables.
Tout comme Madeleine Pelletier,
première femme française psychiatre
en 1905,
je crois, et je la cite, que :
« la suppression de la servitude féminine
passe par la suppression
de la coquetterie, de la retenue,
de la pudeur exagérée,
des mièvreries de l'esprit
et du langage. »

Norwegian: 
Translator: Astrid Kristoffersen
Reviewer: Marleen Laschet
Fy faen jævla dritt.
Faen ass, satan, dritt.
Det er ikke så fint, eller hva,
banneord i munnen på en kvinne?
Det er det alle foreldre sier 
igjen og igjen til sine døtre.
"Slikt gjør ikke unge piker.
Det er ikke pent."
Kanskje.
Men jeg, derimot, synes
alle disse banneordene,
disse "manneordene" i kvinners munn,
er helt nødvendige.
Som Madeleine Pelletier,
Frankrikes første kvinnelige psykiater,
sa i 1905, tror jeg det var:
"Å fjerne kvinners undertrykkelse
må skje ved å fjerne
koketteri, tilbakeholdenhet,
overdrevet skamfølelse,
søtladenhet av tanke og språk".

French: 
J'aimerais ne plus jamais entendre :
« une fille ne fait pas ça ! »
Il faut s'asseoir correctement,
mais cela n'a rien à voir
avec le fait d'être une fille.
C'est juste plus poli.
Il faut éviter d'élever la voix,
mais pas parce qu'on est une fille,
juste parce qu'on ne se fait pas
entendre en criant.
J'aimerais ne plus jamais entendre
un père annoncer à la cantonade
que le premier homme qui s'approchera
de sa fille sera décapité
alors qu'il rit gaiement aux ravages
probables de son fils
sur la gente féminine.
J'aimerais encore moins entendre
une mère qui,
pour calmer les cris de son fils,
va tranquillement lui asséner :
« Mais enfin, tu vas pas pleurer 
comme une fille ? »
Et pourquoi pas ?
Il faut arrêter
d'essentialiser les petites filles.
Il faut cesser
de les limiter aux stéréotypes de genre.
Et pourquoi on ferait ça ?
Peut-être pour leur donner
la possibilité du choix,
voire du choix de l'émancipation,
sans passer par la case obligée
des qualités dites « féminines »,
comme la tendresse, la douceur,
l'attention à autrui, la séduction

Hungarian: 
Soha nem akarom azt hallani:
"Egy lány ilyet nem csinál!"
Rendesen kell ülni,
de ennek semmi köze ahhoz,
hogy az illető egy lány.
Egyszerűen csak így illik.
Nem azért ne emeljük fel a hangunkat,
mert lányok vagyunk,
hanem mert nem kiabálással érhetjük el,
hogy meghallgassanak.
Soha nem akarom hallani,
ahogy egy apa azt hirdeti,
leszedi a fejét az első férfinak,
aki a lánya közelébe merészkedik,
miközben vidáman nevet azon,
micsoda károkat okozhat a fia
a női nemnek.
Még kevésbé akarom azt hallani,
hogy egy anya
azzal próbálja lecsendesíteni
a fiát, hogy odasúgja neki:
"Csak nem fogsz sírni, mint egy lány?"
Miért ne tehetné?
Nem szabad általánosítanunk a kislányokat.
Ne korlátozzuk őket
a nemük sztereotípiáiba.
Hogy miért?
Talán, hogy esélyt adjunk
nekik a választásra,
az emancipáció választására anélkül,
hogy kötelezően beskatulyáznánk
őket az ún. "nőies" tulajdonságokba,
mint a gyengédség, a szelídség,
a másokra figyelés, a csábítás,

Norwegian: 
Aldri mer vil jeg høre:
"Slikt gjør ikke ei jente!"
Man må sitte på riktig måte,
men det har ingen verdens ting
å gjøre med å være jente.
Det er bare høfligere.
Man må unngå å heve stemmen,
men ikke fordi man er jente,
men fordi man ikke blir hørt
om man skriker.
Aldri mer vil jeg høre
en far tale til kulissene
om at den første mannen som
nærmer seg dattera, blir halshugd,
mens han gleder seg over
sønnens mulige erobringer
av kvinnerasen.
Ei heller vil jeg høre ei mor som,
for å berolige sønnens
følelsesutbrudd, sier:
"Du skal vel ikke sitte her og
grine som ei jente?"
Hvorfor ikke?
Vi må slutte å essensialisere unge jenter.
Vi må slutte å la stereotypiene 
avgrense hvem de er.
Hvorfor skulle vi gjøre det?
Kanskje for å gi dem
muligheten til å velge,
til å velge å bli frigjort
uten å måtte gå via den obligatoriske
båsen med såkalte "feminine" egenskaper
som ømhet, fromhet, 
omsorg for andre, forførelse

French: 
ou même la maternité.
Et puis, un garçon manqué...
c'est souvent une fille réussie.
Je suis née à Téhéran
avec la révolution islamique.
Ma grande chance fut d'avoir grandi 
dans une famille athée.
Après la révolution khomeyniste,
le voile est devenu obligatoire 
pour toutes les femmes,
mais aussi pour toutes 
les petites filles.
Je me souviens,
quand on m'a recouverte de noir,
le premier jour d'école,
j'avais six ans,
j'voulais pas porter le voile.
J'ai crié, j'ai pleuré,
j'ai piétiné mon voile.
Sans succès.
Et finalement,
la seule réponse qui s'est imposée
à l'enfant que j'étais
fut de montrer mon cul.
Si si, tous les jours,
après la sonnerie,
je retirais le voile
et la tenue réglementaire
qui allait avec
pour me précipiter dans la cour
cul-nu,
poursuivie par les femmes-corbeaux
qui trébuchaient
sur les pans de leur tchador.
A six ans, c'est un spectacle
super réjouissant.
J'ai aussi monté une troupe de danse
clandestine dans les toilettes de l'école,

Norwegian: 
eller til og med det å være mor.
Ei gutteaktig jente
er ofte ei vellykket jente.
Jeg ble født i Teheran
under den islamske revolusjonen.
Jeg var så heldig å vokse opp
i en ateistisk familie.
Etter den khomeinistiske revolusjonen
ble det obligatorisk for 
alle kvinner å gå med slør,
unge jenter inkludert.
Jeg husker da de dekket meg til i svart.
Første skoledag, jeg var seks år gammel.
Jeg ville ikke ha på meg hijab.
Jeg skrek, jeg gråt, 
jeg tråkket på sløret.
Uten hell.
Til slutt ble jeg nødt til å
reagere på en annen måte.
Som det barnet jeg var,
viste jeg rumpa mi.
Ja, jeg gjorde det hver dag
da det ringte inn.
Jeg tok av meg sløret, samt 
antrekket som hørte med,
for å styrte ut i skolegården
med stumpen bar,
fulgt av ravnekvinnene
som snublet i chador-kappene sine.
I en alder av seks år var dette
en svært morsom forestilling.
Jeg startet også en hemmelig
dansetropp på toalettene på skolen

Hungarian: 
vagy akár az anyaság.
Sőt, egy fiús lány...
gyakran sikeres lány.
Teheránban születtem
az iszlám forradalom idején.
Nagy szerencsém volt,
hogy ateista családban nőttem fel.
Khomeini forradalma után
a fátyol kötelezővé vált
minden nő számára,
sőt még a kislányoknak is.
Emlékszem, amikor feketébe öltöztettek,
hatévesen, az első napomon az iskolában,
nem akartam fátylat viselni.
Kiabáltam, sírtam,
rátapostam a fátylamra.
Eredménytelenül.
Végül egyetlen megoldás kínálkozott
gyerekkori önmagam számára:
megmutattam a fenekemet.
Igen, minden nap, csengetés után
levettem a fátylat és az előírt viseletet,
hogy végigfussak az udvaron
meztelen fenékkel,
nyomomban a hollószerű nőkkel,
akik botladoztak csadorjuk szárnyaiban.
Hatévesen ez a látvány remek móka volt.
Alapítottam egy titkos táncegyüttest
is az iskola mosdójában,

French: 
pour reproduire les chorégraphies
de West Side Story
dont la VHS circulait 
au marché noir,
et quand nous nous sommes fait surprendre
(on se fait toujours surprendre),
je me suis justifiée
en parlant d'un spectacle de cabaret,
ce qui a provoqué illico
la convocation de mes parents
à qui la directrice de l'école,
une horrible femme
qui ne souriait jamais,
a remis le numéro
d'un exorciste.
Mes parents ont beaucoup ri.
Moi aussi quand j'ai compris 
ce qu'était un exorciste.
Des années ont passé
sur le voile de mon enfance.
Des années durant lesquelles
j'ai pu mettre du sens
sur ma réaction physique
et enfantine.
Le voile sexualise le corps 
de la femme.
En l'occultant, le voile 
fait le nid de la concupiscence.
En comparaison,
le cul-nu de mon enfance
était super innocent.
Il est absurde de croire
que le voile protège la femme.
Il la vulnérabilise
et crée une hiérarchie des femmes,
de la prude qui le porte
à la pute qui le refuse.
Et pourtant, les chiffres venus d’Égypte
sont confondants.

Norwegian: 
for å danse koreografiene
fra West Side Story.
Den videoen sirkulerte
på det svarte markedet.
Da vi ble tatt på fersken,
(man blir alltid tatt på fersken),
forsvarte jeg meg ved å si
at vi planla en musikalforestilling,
noe som øyeblikkelig førte til
at foreldrene mine ble innkallet.
Skolens rektor,
ei forferdelig dame som aldri smilte,
ga dem nummeret til en djevleutdriver.
Foreldrene mine lo godt av dette.
Jeg lo også, da jeg forstod
hva en djevleutdriver var.
Årene gikk under min barndoms slør.
I løpet av disse årene
ble jeg i stand til å forstå
min fysiske, barnslige reaksjon.
Sløret seksualiserer kvinnekroppen.
Ved å dekke til kroppen
bygges det opp et begjær.
Til sammenligning var 
min barndoms nakne stump
helt uskyldig.
Det er absurd å tro
at sløret beskytter kvinnen.
Det gjør henne mer sårbar
og skaper et hierarki av kvinner
fra den prektige som går med slør
til ludderet som nekter å gå med det.
Tall fra Egypt er forvirrende.

Hungarian: 
hogy koreográfiákat adjunk elő
a West Side Story-ból,
amely a feketepiacon kapható volt videón,
és amikor rajtakaptak minket -
mert mindig rajtakapnak -
egy kabaréjelenetről beszélve
mentegettem magam,
ami miatt azonnal behívták a szüleimet,
és az igazgatónő,
aki borzasztó, sosem mosolygó
nőszemély volt,
megadta nekik egy ördögűző számát.
A szüleim sokat nevettek.
Én is, amikor megtudtam,
mi az az ördögűző.
Teltek az évek gyermekkorom fátyla alatt.
Az évek, melyek során értelmezhettem
gyermeki és fizikai reakciómat.
A fátyol szexualizálja a nő testét.
Eltakarva azt, a fátyol
megágyaz a vágynak.
Ezzel szemben a gyermekkori
meztelen fenekem
teljesen ártatlan volt.
Ostobaság azt hinni,
hogy a fátyol megvédi a nőket.
Sebezhetővé teszi őket,
és felállít köztük egy rangsort,
a fátylat hordó prűdtől
az azt elutasító kurváig.
Mi több, az egyiptomi statisztikák
megdöbbentőek.

Norwegian: 
92 % av kvinner der går med slør,
og 96 % opplever å bli tatt på
på gata.
Det er en vits i Kairo om at 
de fire resterende prosentene
ikke var hjemme den dagen
undersøkelsen ble gjennomført.
Jeg vil ikke være et offer.
Jeg vil ikke være konstant i fare.
Jeg er lei av å bli redusert
til en seksualisert kropp.
Og slik har det vært
veldig, veldig, veldig lenge.
Før var det korsettet og ekteskapet
som hindret kvinnekroppen
i å bevege seg fritt.
I dag er det sløret
og helliggjørelsen av jomfrudom
som hindrer det.
Det helt vesentlige, mener jeg,
for kvinner, for alle kvinner,
er å ha eierskap over egen kropp,
for å ta tilbake rettighetene.
Jeg gjentar ofte for meg selv,
for aldri å glemme,
det Madame de Saint-Ange sier
i "Filosofi i soverommet"
av Marki de Sade:
"Kroppen er din, og bare din,

French: 
92% des femmes y sont voilées,
et 96% subissent 
des attouchements sauvages
dans les rues.
La blague qui circule au Caire 
dit que les 4% restantes
n'étaient pas chez elles
le jour du sondage.
Je ne veux pas être une victime.
Je ne veux pas être toujours en danger.
J'en ai marre d'être réduite 
à mon corps intime et sexué.
Et c'est le cas depuis
très, très, très, très longtemps.
Hier, c'était le corset et le mariage
qui empêchaient
le corps féminin
de se mouvoir librement.
Aujourd'hui, c'est le voile,
et la sacralisation
pour le moins hystérique
de la virginité
qui le discrimine.
Face à cette oppression,
l'essentiel, à mon sens,
pour les femmes,
pour toutes les femmes,
c'est de posséder
pleinement leur corps
pour se réapproprier leurs droits.
C'est pour ne jamais l'oublier
que je me répète régulièrement
les paroles de Madame de Saint-Ange
dans « La Philosophie dans le Boudoir »
du Marquis de Sade.
« Ton corps est à toi
et à toi seule,

Hungarian: 
Ott a nők 92 százaléka hord fátylat,
és 96 százalékuk élt már át az utcán
durva fogdosást.
Kairóban az a vicc kering,
hogy a maradék négy százalék
nem volt otthon, mikor a felmérés készült.
Nem akarok áldozat lenni.
Nem akarok folyton veszélyben lenni.
Elegem van abból, hogy az intim
testrészeimre redukálnak.
És ez a helyzet már
nagyon-nagyon-nagyon régóta tart.
Tegnap még a fűző és a házasság volt az,
ami akadályozta a női testet
a szabad mozgásban.
Ma a fátyol
és a hisztérikus szüzesség-kultusz az,
ami diszkriminál.
Véleményem szerint ezzel az elnyomással
szemben az a legfontosabb
a nők, minden nő számára,
hogy teljeskörűen rendelkezzenek
a testük fölött,
hogy visszaköveteljék jogaikat.
Sosem szabad elfelejtenünk,
magam is gyakran ismételgetem,
mit mond Madame de Saint-Ange
a "Filozófia a budoárban" című
de Sade márki műben.
"A tested a tiéd, és csak a tiéd,

Hungarian: 
a világon te vagy az egyetlen,
akinek joga van élvezni azt,
és úgy élvezni, ahogy te jónak látod."
Szép, ugye? Ez Sade.
Már a görögöknél megjelentek 
a nők számára elkülönített
lakosztályok a házon belül -
kettős védelem a női testnek -
és a női emancipáció egész
történetét tekinthetjük úgy,
mint a női test útját,
amint a személyes térből halad
a nyilvános terek felé,
a láthatatlanságból a láthatóságba.
A munka, a szavazat, a szexuális szabadság
mind a nyilvános térben zajlik.
Mégis úgy neveljük a kislányokat,
hogy féljenek a külvilágtól.
A fiúkat engedjük kint játszani,
de a lányokat bent tartjuk.
Miközben a WHO szerint
a világon a nők harmada
vált már fizikai vagy szexuális
erőszak áldozatává,
túlnyomó többségüket
a partnerük bántalmazta.
Házon belül.
Az amerikai nők negyede szenved el
családon belüli erőszakot.

Norwegian: 
det er bare du i hele verden
som har rett til å nyte den
og å få orgasme når du lyster."
Er det ikke vakkert?
Det er Sade.
Helt siden greske kvinner 
hadde egne rom bare for seg
inne i huset - som en dobbel
beskyttelse for kvinnekroppen -
kan hele historien om
kvinners frigjørelse
leses på tvers av utviklingen
av kvinnekroppens plass
både i det private og offentlige rom,
utviklingen fra usynlig til synlig.
Arbeid, stemmerett, seksuell frihet,
alt det skjer i det offentlige rom.
Likevel fortsetter vi å oppdra jenter
til å frykte det som er på utsiden.
Man lar gutter leke ute,
men jentene, de blir isolert inne.
Ifølge VHO
er en tredjedel av verdens kvinner
ofre for fysisk og seksuell vold.
For flertallet utøves det av partneren.
På innsiden.
En fjerdedel av amerikanske kvinner
blir utsatt for vold i hjemmet.

French: 
il n'y a que toi seule au monde
qui ait le droit d'en jouir,
et d'en faire jouir qui bon te semble. »
C'est beau, hein ?
C'est Sade.
Depuis les gynécées grecs,
ces appartements réservés aux femmes
à l'intérieur de la maison -
double protection pour le corps féminin -
toute l'histoire
de l'émancipation féminine
peut se lire à travers
le passage progressif du corps féminin
de l'espace privé
à l'espace public,
de l'invisibilité
à la visibilité.
Le travail, le vote,
la liberté sexuelle,
tout cela se joue
dans l'espace public.
Et pourtant, on continue d'élever 
les petites filles
dans la crainte de l'extérieur.
On laisse les garçons
jouer dehors,
mais les filles, on les cantonne
à l'intérieur.
Seulement voilà,
d'après l'OMS,
un tiers des femmes 
dans le monde
sont victimes de violences
physiques et sexuelles,
la très grande majorité,
de la part de leur compagnon.
A l'intérieur.
Un quart des Américaines
subissent des violences domestiques.

French: 
Toujours à l'intérieur.
En France, d'après les chiffres
du Haut Conseil à l’Égalité
entre Hommes et Femmes,
entre 2010 et 2012,
83 000 femmes
ont été victimes de viol
et de tentative de viol.
83% connaissaient leur agresseur.
Seules 11% osent porter plainte.
Si elles n'osent pas,
c'est qu'elles se sentent coupables.
Et si elles se sentent coupables,
c'est que leur éducation
et leur environnement
les renvoient
à cette culpabilité.
Le philosophe John Stuart Mill -
il en faut toujours un -
le constatait déjà
en 1851
quand il déclarait que 
toutes les femmes
sont élevées dès l'enfance
dans la croyance que
l'idéal de leur caractère est
le contraire de celui d'un homme.
Elles sont dressées à 
ne pas vouloir par elles-mêmes,
à ne pas se conduire
d'après leur volonté,
mais à se soumettre.
C'est contre cette soumission
que je me bats
et le système 
pour lequel je me bats

Hungarian: 
Mindig házon belül.
Franciaországban,
az Esélyegyenlőségi Tanács adatai szerint
2010 és 2012 között 83 ezer nő ellen
követtek el vagy kíséreltek meg
nemi erőszakot.
83 százalékuk ismerte támadóját.
Csak 11 százalékuk mert
feljelentést tenni.
Ha nem mernek, az azért van,
mert bűnösnek érzik magukat.
És ha bűnösnek érzik magukat,
annak a neveltetésük
és a környezetük az oka,
melyek rájuk hárítják ezt a bűnösséget.
A filozófus John Stuart Mill -
mindig kell belőlük egy -
ezt már 1851-ben megállapította,
amikor kijelentette, hogy minden nőt
gyerekkora óta abban a hitben nevelnek,
hogy az ideális jellemük
a férfi jellem ellentéte.
Arra idomítják őket,
maguktól ne akarjanak semmit,
ne cselekedjenek az akaratuk szerint,
hanem hódoljanak be.
Ezen alávetettség ellen küzdök,
és a rendszer, amiért küzdök,

Norwegian: 
Alltid på innsiden.
I Frankrike, ifølge statistikken til
Rådet for likestilling 
mellom menn og kvinner,
var 83 000 kvinner,
mellom 2010 og 2012,
ofre for voldtekt
eller forsøk på voldtekt.
83 % kjenner voldtektsmannen.
Bare 11 % tør å anmelde det.
Hvis de ikke tør,
er det fordi de føler seg skyldige.
Og hvis de føler seg skyldige,
er det fordi oppdragelsen og miljøet
bidrar til denne skyldfølelsen.
Filosofen John Stuart Mill
- det trengs alltid en filosof -
konstaterte det allerede i 1851,
da han erklærte at alle kvinner
blir oppdratt fra barndommen av til å tro
at den ideelle karakterstyrken
er den motsatte av mannens.
De blir lært opp til å ikke selv ville,
til å ikke styre seg etter sine lyster,
men til å underkaste seg.
Det er denne underkastelsen
jeg kjemper mot.
Systemet jeg kjemper for

Hungarian: 
egyenrangú rendszer.
Szó sincsen matriarchális rendszerről,
mely nem rendezné a problémákat,
hanem tükörképként újratermelné őket.
Egy nő nem ér többet, mint egy férfi.
Ugyanannyit ér.
Mit tehetünk azért,
hogy bevezessük az egyenlőséget?
Mert őszintén szólva
teljesen komolyan gondolom,
hogy ami most van, az elég szar.
Ha otthon is kezdődik mindez,
akkor az iskolában folytatódik.
Ne felejtsük el, hogy a világban élő
775 millió analfabéta
kétharmada nő.
A többiek, akiknek van
esélyük iskolába járni,
tárgyává válnak
"a sztereotípia fenyegetésének",
ahogy Claude Steele
stanfordi professzor nevezi,
mely önbeteljesítő jóslatként működik.
Lényegében, mivel a nők azt hiszik,
ők kevésbé jók matematikából,
végül azok is lesznek.
Franciaországban két
oktató-kutató szociálpszichológus,
Isabelle Regnier és Pascal Huguet

French: 
est un système égalitaire.
Il n'est pas question
d'un système matriarcal
qui ne réglera aucun problème
mais reproduira les mêmes
mécanismes en miroir.
Et puis, une femme ne vaut
pas plus qu'un homme.
Elle vaut autant.
Alors, comment faire pour 
instaurer l'égalité ?
Non parce que franchement,
en toute honnêteté,
c'est un peu la merde,
quand même.
Parce que si tout commence 
à la maison,
tout se poursuit
à l'école.
Il faut rappeler ici
que deux tiers
des 775 millions d'analphabètes
dans le monde
sont des femmes.
Les autres, toutes celles
qui ont la chance d'aller à l'école
sont sujettes à ce que Claude Steele,
professeur à Stanford,
appelle « la menace du stéréotype »,
et qui fonctionne
comme une prophétie auto-réalisatrice.
En gros, parce que les femmes
se croient moins bonnes en maths,
elles finissent par le devenir.
En France, deux enseignants-chercheurs
en psychologie sociale,
Isabelle Regnier et Pascal Huguet,

Norwegian: 
er et likestilt system.
Det handler ikke om et matriarkat,
som ikke vil løse noen problemer, men 
bare reprodusere de samme mekanismene.
En kvinne er ikke mer verdt enn en mann.
Hun er like mye verdt.
Hvordan kan vi innføre likestilling?
Nei, for å være helt ærlig og oppriktig,
er det dritvanskelig.
For hvis alt begynner i hjemmet,
så fortsetter det på skolen.
Husk at to tredjedeler
av de 775 millionene analfabeter i verden
er kvinner.
De andre, alle de som er 
så heldig å få gå på skolen,
er gjenstand for det professor
Claude Steele ved Stanford
kaller "stereotypiens trussel",
som virker som en selvoppfyllende profeti.
I grove trekk, fordi kvinner
tror de er dårligere i matte,
ender de opp med å bli det.
I Frankrike spurte to forskere
i sosialpsykologi,
Isabelle Regnier og Pascal Huguet,

Norwegian: 
454 elever i femte- og sjetteklasse
om å lage en figur
som blander trekanter og
firkanter i ulike farger.
Da øvelsen ble presentert
som en tegneøvelse,
klarte jentene det bedre enn guttene.
Men da det ble presentert
som en øvelse i geometri,
var guttene systematisk bedre enn jentene.
Det er hjerteskjærende, trist,
beklagelig, tragisk.
Like hjertekjærende, trist, 
beklagelig og tragisk som
Harvards rektor
Larry Summers bemerkninger
i 2005 om at
"kvinners fravær blant store matematikere
har en sammenheng med
biologiske fenomener."
Og det fortsetter:
"Kvinner har et iboende
anlegg for matematikk
som er svakere enn mannens".
Ja da, ja da.
Men denne gangen har
fortellingen en lykkelig slutt.
For det er nettopp en kvinne,
av iransk opphav,

French: 
ont demandé à 454 élèves
de sixième et de cinquième
de reproduire une figure qui mêle
des triangles et des carrés
de différentes couleurs.
Lorsque l'exercice était présenté
comme un exercice de dessin,
les filles réussissaient mieux
que les garçons.
Mais proposé comme un exercice
de géométrie,
les garçons surpassaient
systématiquement les filles.
C'est navrant, triste, désolant, tragique.
Tout aussi navrant, triste, 
désolant et tragique
que les propos tenus par Larry Summers,
président d'Harvard,
qui déclarait en 2005 que
« l'absence des femmes 
parmi les grands mathématiciens
était liée à des
phénomènes biologiques ».
C'est pas fini, il rajoutait :
« les femmes possédant moins
d'aptitudes intrinsèques
pour les mathématiques
que les hommes ».
Voilà, voilà.
Mais cette fois,
l'histoire se termine bien.
Parce que c'est justement
une femme, d'origine iranienne,

Hungarian: 
454 ötödikes és hatodikos diákot kért meg,
hogy reprodukáljanak egy ábrát,
amely különböző színű háromszögekből
és négyszögekből állt.
Amikor ezt a feladatot
rajzfeladatként adták föl,
a lányoknak jobban sikerült,
mint a fiúknak.
De ha geometriai feladatként kapták,
a fiúk rendszeresen jobban
teljesítettek a lányoknál.
Ez lesújtó, szomorú, sajnálatos, tragikus.
Ugyanennyire lesújtó, szomorú,
sajnálatos és tragikus
Larry Summersnek, a Harvard elnökének
2005-ben tett kijelentése, mely szerint
"a nők hiánya a nagy matematikusok között
biológiai jelenségekkel függ össze".
Még nincs vége, azt is hozzátette:
"a nők belső természetükből
fakadóan kevésbé alkalmasak
a matematikusi pályára, mint a férfiak".
Íme, ez van.
De ezúttal a történet jól végződik.
Ugyanis éppen egy nő,
egy iráni származású nő,

Norwegian: 
Maryam Mirzakhani,
uteksaminert ved Harvard,
som gledelig stopper kjeften
på ham i 2014,
ved å bli den første kvinnen som
mottok den prestisjefylte Fields-medaljen.
Det er slik vi nærmer oss likestilling
ved å legge frem bevis
gjennom vår kompetanse,
vilje og ambisjon.
Men for å komme dit,
må vi snu om på ting.
Og for å snu om på ting,
må vi se på verden med nye øyne.
I Teheran hadde jeg spurt
religionslæreren min,
som aldri så på oss,
"oss jentene",
hvorfor jeg måtte gå med slør.
Han hadde svart kortfattet:
"Fordi dere kvinner
er farlige objekter".
Det var så klart et foraktelig svar,
men også reddende:
Jeg er åtte år og så skremmende?
Med mitt hår, mine håndledd,
mine verdiløse ankler,
skremmer jeg en så mye eldre fyr?
Har jeg superkrefter eller?
Har alle kvinner superkrefter?
Den dagen bestemte jeg meg
for å beholde mine superkrefter

French: 
Maryam Mirzakhani,
justement diplômée d'Harvard,
qui lui fermera joyeusement
son clapet en 2014
en devenant la première femme à recevoir 
la prestigieuse médaille Fields.
Voilà, c'est comme ça que
nous avancerons vers l'égalité,
en faisant la preuve,
par notre compétence,
notre volonté et notre ambition.
Mais pour y parvenir, 
il faut renverser la table.
Et pour renverser la table,
il faut regarder le monde autrement.
A Téhéran, j'avais demandé
à mon professeur de religion,
qui ne nous regardait jamais,
« nous, les filles »,
pourquoi je devais
porter le voile.
Il avait répondu 
par un lapidaire :
« Parce que vous êtes, vous les femmes,
des objets dangereux. »
C'était méprisant, c'est sûr.
Mais c'était salvateur :
j'ai 8 ans, et j'fais si peur que ça ?
Avec mes cheveux, mes poignets,
mes chevilles de rien du tout,
j'fais peur à un type
tellement plus vieux ?
Mais alors, j'ai des super-pouvoirs ?
Toutes les femmes
ont des super-pouvoirs ?
Ce jour-là, j'ai décidé
de garder mon super-pouvoir,

Hungarian: 
Maryam Mirzakhani,
éppen a Harvard diplomása
hallgattatja el őt vidáman 2014-ben,
amikor első nőként megkapja
a tekintélyes Fields-érmet.
Íme, így haladunk az egyenlőség felé,
bizonyítunk a kompetenciánkkal,
az akaratunkkal és az ambíciónkkal.
De ahhoz, hogy eljussunk oda,
borítanunk kell az asztalt.
És hogy boríthassuk az asztalt,
más szemmel kell néznünk a világra.
Teheránban megkérdeztem a hitoktatómat,
aki sosem nézett ránk,
"ránk, a lányokra",
miért kell fátylat viselnem.
Tömören ennyit válaszolt:
"Mert ti, nők, veszélyes tárgyak vagytok."
Lenéző volt, az biztos.
De engem megmentett:
nyolcéves vagyok, és ilyen félelmetes?
A hajam, a csuklóm, a semmi kis bokám
félelmet kelt egy sokkal idősebb pasasban?
Ezek szerint van valamilyen
szuperképességem?
Minden nőnek van szuper-képessége?
Aznap eldöntöttem, hogy megtartom
ezt a szuper-képességem,

Hungarian: 
hogy soha többé
ne redukálhassanak tárggyá.
Így kezdtem tehát
másképp nézni a világra,
alannyá váltam.
Hogy kiteljesedhessünk alanyként,
szükségünk van az emlékezetünkre
és a történelmünkre.
Párizsba érkezve alig vártam,
hogy Simone de Beauvoir
országába csöppenjek.
Azt vártam, mindenhol
találkozom majd velük,
a Simone de Beauvoirokkal,
ahogy apám ígérte,
az életben és a könyvekben.
De nem voltak ott.
Eltakarták, lefátyolozták őket.
Mára már Olympe de Gouges
és A női és polgárnői jogok nyilatkozata
bekerült a tankönyvekbe.
De hol vannak ők, a többiek?
Mindazok, akikre lehetne hivatkozni,
és választási lehetőséget adnának
nekünk, nagyszerű választást.
Hol van Hubertine Auclert,
az első francia nő,

French: 
pour ne plus jamais
être réduite à un objet.
Voila comment
j'ai commencé
par regarder 
le monde autrement,
en devant sujet.
Et en tant que sujet,
pour s'accomplir en tant que sujet,
nous avons besoin
de notre mémoire et de notre histoire.
A mon arrivée à Paris,
je m'attendais à avoir atterri
dans le pays de Simone de Beauvoir.
Je m'attendais 
à les croiser partout,
les Simones de Beauvoir que
mon père m'avait promises,
dans la vie, et dans les livres.
Eh bien, elles n'étaient pas là.
Elles étaient occultées,
voilées.
Aujourd'hui,
Olympe de Gouges
et sa Déclaration des Droits
de la Femme et de la Citoyenne
sont entrées dans 
les manuels scolaires.
Mais elles sont où,
toutes les autres ?
Toutes celles qui peuvent 
être des références
et nous offrir la possibilité
du choix, du fameux choix.
Elle est où, Hubertine Auclert,
première femme française

Norwegian: 
for aldri mer å bli 
redusert til et objekt.
Det er slik jeg begynte
å se på verden med nye øyne
ved å være et subjekt.
Som subjekt,
for å realisere seg som subjekt
trenger vi vår hukommelse og vår historie.
Da jeg kom til Paris,
forventet jeg å ankomme
Simone de Beauvoirs land.
Jeg forventet å støte på
Simone de Beauvoir-er overalt,
det hadde faren min lovet meg,
både i livet og bøkene.
Men de var der ikke.
De var isolert, de gikk med slør.
I dag er Olympe de Gouges
og Erklæringen om kvinnens og 
borgerinnens rettigheter
på pensum.
Men hvor er de andre?
Alle de som kan være referanser
og tilby oss muligheten til å velge -
den berømte retten til å velge.
Hvor er Hubertine Auclert,
den første franske kvinnen

Hungarian: 
aki feministának nevezte magát,
és az adófizetés ellen sztrájkot indított
azzal a zseniális szlogennel:
"Nem szavazhatok, nem fizetek."
Hol van Jane Dieulafoy,
aki átutazta Perzsiát 1881-1882-ben,
és kulcsszerepet játszott
a perzsa antikvitás
és a keleti építészet eredetének
tanulmányozásában?
Elég csak sétálni a Louvre-ban,
hogy észrevegyük,
egy terem az ő nevét viseli,
és ez a férfinak öltözött nő,
ez a lázadó, megkapta a Becsületrendet,
egy olyan korban,
amikor a transzvesztitizmus tiltott volt.
És hol van Marguerite Durand,
a feminista, a szakszervezeti tag,
szerkesztő és újságíró,
aki sikerrel indította el
az első női napilapot,
a La Fronde-ot [parittya],
amelyet teljes egészében nők írtak,
sőt nők is gyártottak
és nők terjesztettek,
és melynek a lapjain több nemzetközi
politikai és a gazdasági téma volt,
mint gasztronómiai és divat?
Hol vannak ők, ezek a hihetetlen nők,
akik megelőztek minket,

Norwegian: 
som kalte seg "feminist"
som satte i gang en skattestreik
med det geniale slagordet
"Jeg stemmer ikke, så jeg betaler ikke".
Hvor er Jane Dieulafoy
som krysset Persia
i 1881 og 1882
og bidro vesentlig til studiet av
det antikke Persia og
opprinnelsen til vestlig arkitektur?
Bare ta en tur til Louvre for å se
at det er et rom oppkalt etter henne der,
og det var forkledd som mann
at denne opprørske dama
mottok Æreslegionen
på en tid da forkledning var forbudt.
Hvor er Marguerite Durand,
feminist og fagforeningskvinne,
skribent og journalist,
som suksessrikt startet opp
den første avisen for kvinner, La Fronde,
ikke bare skrevet, men også trykket
og levert av kvinner.
Det handlet mer om
internasjonal politikk og økonomi
enn om matlaging og mote.
Hvor er det blitt av
alle disse utrolige kvinnene

French: 
à se dire « féministe »
et qui lança une grève de l'impôt
avec ce slogan génial :
« Je ne vote pas,
je ne paye pas. »
Elle est où, 
Jane Dieulafoy,
qui traversa la Perse
en 1881-1882
et apporta sa contribution
fondamentale à l'étude
de la Perse Antique et l'origine 
de l'architecture occidentale ?
Il suffit de se promener au Louvre
pour remarquer
qu'une salle porte son nom,
et c'est travestie en homme
que cette insoumise
a reçu la Légion d'Honneur,
à une époque où le travestissement
était interdit.
Elle est où, Marguerite Durand,
féministe, syndicaliste,
rédactrice et journaliste,
qui lança avec succès
le premier quotidien féminin
La Fronde,
non seulement entièrement
écrit mais aussi fabriqué
et distribué par les femmes,
et dans les pages duquel
il était davantage question
de politique internationale
et d'économie
que de cuisine et de mode ?
Elles sont où, toutes ces femmes
incroyables qui nous ont précédées

Norwegian: 
som kan vekke en lyst i oss
til gå videre, gå ut av
det fordømte glasstaket
som har knust oss
i generasjoner?
I dag, like mye som før, er det 
en opplysningsfiendtlig holdning
som går løs på kvinner,
kroppen og rettighetene deres.
I dag, like mye som før, trenger vi
opplysning for å kjempe.
Ikke for å forsvare oss, men for å kjempe.
Opplysning handler om å tråkke
på arven vår som bare er
summen av våre fordommer.
Opplysning handler om
at frie og selvstendige
menn og kvinner som er
i stand til å tenke kritisk,
drøfter og tenker
for å ødelegge det fengselet
vi blir født inn i,
på grunn av kjønn og sosiale forhold.
Opplysning er en oppfordring
til å være ulydig.
Ulydighet begynner
med banneord i munnen på kvinner,

French: 
et qui peuvent exciter en nous
le désir d'aller plus loin
que ce foutu plafond de verre
contre lequel nous nous brisons
génération après génération ?
Aujourd'hui, autant qu'hier,
l'obscurantisme s'en prend aux femmes
à leur corps, à leurs droits.
Et aujourd'hui, tout autant qu'hier,
nous avons besoin
des Lumières pour nous battre.
Pas pour nous défendre, 
pour nous battre.
Les Lumières, c'est piétiner son héritage
quand il n'est que la somme
de nos préjugés.
Les Lumières, 
c'est raisonner
en hommes et femmes
libres et autonomes,
capables d'exercer
notre esprit critique
pour détruire la prison 
de notre naissance,
de notre sexe,
de notre condition sociale.
Les Lumières, c'est un appel
à l'insoumission.
L'insoumission, 
ça commence
par des gros mots
dans la bouche des femmes,

Hungarian: 
és felkeltették bennünk a vágyat,
hogy messzebbre menjünk,
mint az az átkozott üvegplafon,
melybe folyton beleütközünk,
nemzedékről nemzedékre?
Ma ugyanúgy, mint tegnap,
a haladásellenesség a nőket hibáztatja,
az ő testüket, az ő jogaikat.
És ma ugyanúgy, mint tegnap,
nagy szükségünk van
felvilágosodásra, hogy harcoljunk.
Nem azért, hogy megvédjük magunkat,
hanem hogy harcoljunk.
A felvilágosodás az, hogy eltapossuk
az örökségünket, amikor az pusztán
előítéletekből áll.
Felvilágosultnak lenni annyit tesz,
mint szabad és önálló
férfiként és nőként érvelni,
akik képesek kritikus gondolkodással
lebontani a börtönt, amelyet születésünk,
nemünk, társadalmi helyzetünk hoz létre.
A felvilágosodás felhívás engedetlenségre.
Az engedetlenség azzal kezdődik,
hogy a nők káromkodnak,

French: 
et des professeurs qui poussent
les filles à aller plus loin
en mathématiques.
Ce sont des pères 
qui ne craignent pas
la liberté sexuelle
de leurs filles
et des mères qui se battent
pour les envoyer à l'école
et les y maintenir.
L'insoumission, c'est le premier
pas vers notre révolution.
Merci.
(Applaudissements)

Hungarian: 
és a tanárok biztatják a lányokat,
hogy foglalkozzanak
matematikával.
Apákkal kezdődik, aki nem félnek
a lányaik szexuális szabadságától,
és anyákkal, akik küzdenek
a lányaik iskolába jutásáért,
és hogy bent is maradjanak.
Az engedetlenség az első lépés
a forradalmunk felé.
Köszönöm.
(Taps)

Norwegian: 
og lærere som oppfordrer jenter
til å gå videre med matte.
Det er fedre som ikke frykter
sine døtres seksuelle frihet,
og mødre som kjemper 
for å sende dem på skolen
og holde dem der.
Ulydighet er det første steget
i vår revolusjon.
Takk.
(Applaus)
