(A következő dal a "Book of Souls" albumról,
a nagyszerű komikusról, a néhai Robin Williamsről szól,
aki sajnálatos módon véget vetett életének,
hogy miért, az még nem teljesen tisztázott,
de talán ez az egyik oka amiért itt hagyott
minket, nagyon hamar, idő előtt.)
A dal címe: A bohóc könnyei
Zsúfolt teremben magányos arcok
Megpróbál egy mosolyt erőltetni, s a mosoly sugárzott, vagy legalábbis úgy látszott
De a szeme sosem ragyogott, az álarc mögött
Semmibe vett vicces fazon szerepjátéka
Az ember őszintétlen mosolya
Félig üres vagy félig tele a pohár
Megpróbál értelmet adni vagy elönti a szomorúság
Kívülről minden jónak látszik
De a felszín alatt ott a komoly valóság
Belül valami meghalt
Napok jönnek, napok mennek
De a felhők nem változnak
Tűnődik hogy miért ilyen kedvetlen
Sír a bohóc
Talán az lenne a legjobb
Lehajtani megfáradt fejét
Örökké úgy érezte fuldoklik
A bohóc könnyei
Ki ösztönzi az ösztönzőt?
A látszatnak mennie kell, előbb vagy utóbb - tudja jól
Mosoly a kameráknak, lássák minden rendben
De a holnap egy új nap melyet túl kell élni
Hosszú utat járt, de valahol eltévedt
Hová tűnt az élvezetes, mókás élet?
Láttuk a szomorúságot a szemeiben
Nem ért meglepetésként
 
És nyilván most már sosem tudjuk meg...
Napok jönnek, napok mennek
De a felhők nem változnak
Tűnődik hogy miért lehet kedvetlen
Sír a bohóc
Talán az lenne a legjobb, lehajtani megfáradt fejét
Örökké úgy érezte fuldoklik
A bohóc könnyei
Napok jönnek, napok mennek
De a felhők nem változnak
Tűnődik hogy miért lehet kedvetlen
Sír a bohóc
Talán az lenne a legjobb
Lehajtani megfáradt fejét
Örökké úgy érezte fuldoklik
A bohóc könnyei
A bohóc könnyei...
Sír a bohóc...
Sír a bohóc...
