En una Catalunya segrestada
pel swing, el running,
la cervesa artesana
i els "escape rooms"...
hi ha un equip de televisió
disposat a investigar
aquelles tendències que tenen el cor robat als catalans i catalanes.
Són l'esperança per desemmascarar
tot allò que està de moda.
Avui...
Brutal.
"Coolhunters".
Aquest programa
em fa especial il·lusió,
perquè ajunta dues de les coses
que m'agraden més.
La primera, la cervesa,
i la segona, l'emprenedoria.
De què estic parlant? Molt fàcil, parlo de la cervesa artesana.
Penseu que només a Catalunya
hi ha més de mil marques de cervesa artesana, almenys el 2017,
perquè moltes han fracassat
i s'han enfonsat...
Però, ei, part de l'èxit
és el fracàs.
A mi la birra artesana
no m'agrada gens.
Crec que té gustos raros,
amargs, diferents...
Per què us la jugueu?
Si és bona la de sempre.
A part, per què voleu tornar
a les arrels?
Aquesta obsessió de la terra, no?
Nois, no fa falta,
s'està superbé a la ciutat.
I això que feu de fer cervesa a casa vostra, al soterrani, és higiènic?
Jo crec que no.
Som a Gràcia,
l'epicentre dels modernets.
Per què us la jugueu bevent
cervesa artesana? Si no és bona!
Us penseu que us fareu rics
fent cervesa artesana? De veritat?
Què sabeu de la cervesa artesana?
M'agrada molt.
Está muy rica.
Ara està de moda
fer la cervesa artesana.
Són més cares,
les cerveses artesanes.
Té més cos...
Sempre diem "té molt cos"
i quedes bé.
Quan penseu en algú
que fa cervesa artesana,
què t'imagines, quin perfil?
Un tio amb rastes, de Lleida?
Friqui de la cervesa segur.
Més o menys com tu,
un tio així amb ulleres...
Com jo? T'has tornat boig?
Tu estàs bé, Enric, o no?
No sé, no me l'imagino gaire fi,
no gaire de ciutat.
Una mica hippy,
sempre va brut, no sé...
Sempre van bruts...
La cervesa artesana ajunta
dos conceptes que fan molta ràbia:
la vida saludable i l'emprenedoria.
"Jo soc 'healthy', vida saludable."
Una hòstia...
A mi em fa molta rabieta...
No volia parlar i m'acaba d'arrencar el micro. Agafa, agafa.
Rabieta fa la gent superconsumista,
que no recicla, això fa rabieta.
Està de míting.
Si jo hagués de fer
cervesa artesana,
amb aquest estil tan guapo,
tan modern, fresc, diferent,
únic, diria jo, com definiries
tu aquesta cervesa?
Amb cos.
No te pega nada
hacer cerveza artesana.
Quina sort que em diguin això, tu!
-Alternative chic.
-Bastante clásica.
Creus que soc bastant clàssic.
Sí, no?
Estic súper d'acord amb la Lola.
Com creieu que hauria de ser?
Bona.
L'Amaia està al meu equip, ja.
Fina i delicada.
És un eslògan brutal, no?
Cervesa Coolhunters, fina
i delicada, com el seu presentador.
És el logo, això.
És el logo.
Molt típic, no?
Ah, que guai, no? Molt xulo.
Eh, que sí?
T'agrada?
Sí, t'ha quedat molt bé.
L'ha fet el meu cosí,
que és dissenyador.
No li he pagat un duro
però té visibilitat.
A banda de dirigir aquest programa
i de ser periodista,
tinc idees increïbles, no?
Una, tirar endavant una cervesa artesana pròpia de "Coolhunters".
Hem engegat una campanya
de micromecenatge,
no sé si coneixeu el concepte,
perquè tothom pugui col·laborar...
en la creació
de la cervesa Coolhunters.
Una campanya de micromecenatge, no?
Uau, el famós "crowdfunding", no?
És la típica forma de demanar pasta als teus amics sent educat, no?
"Vols participar
en el meu projecte?"
Al final, t'estem robant.
Perquè no hi ha res a canvi, no?
A canvi què és, una samarreta?
Una xapa?
Si parlem de cervesa artesana,
hi ha una paraula clau: llúpol.
El llúpol és l'ingredient bàsic
de la cervesa.
Perquè una cervesa sigui
més dolça o més amarga,
tot depèn del temps d'ebullició d'aquest llúpol, o lupulus.
Perdoneu, eh?, que no puc parar,
a vegades, de...
d'explicar coses, informar,
perquè no és fàcil ser Patrick Urbano, ser un gran periodista.
Ei, culpable, no?
Tu, Albert, aquí hi tens llúpol.
Sí, aquí hi tenim llúpol.
Aquest és un dels nostres camps.
De fet jo vaig descobrir el llúpol
a partir d'una cervesa.
Fa una pudor de merda de cavall, aquí, que flipes.
No us podeu imaginar l'olor de merda que fa ara mateix.
El que podríem fer seria acabar de plantar unes plantes que queden...
Plantar llúpol.
És important protegir-se
al màxim del sol.
Ens posarem crema i aquest barret.
Sempre sabem fer el ridícul, eh?
Sort que em queda tot bé.
(esternut)
Com mola, el camp, eh?
L'Albert no porta sabates.
Te les podries treure, per avui.
Arribes, veus un terra
ple d'insectes...
i et diu: "Treu-te les sabates,
per què no vens descalç?"
Una puta formiga...
Mira, doncs aquesta
és la planta de llúpol.
Sembla marihuana, una mica.
És de la família cannabiàcia.
Ai, que t'hem pillat, Albert...
Ja que tens l'herba aquesta,
la pots arrencar.
Bueno, aquí hi ha una família d'insectes que ja no existeix.
Perquè jo ho entengui, això què té
a veure amb la cervesa artesana?
Estàs plantant, una mica,
l'origen de tot plegat.
Jo sé que la cervesa
és al supermercat.
No em cal saber
que haig de venir fins aquí.
Li he notat una certa reticència.
I semblava com que tot això,
molta calor, molt de bitxo...
Ja en tinc prou.
Tot just comença la feina.
No tens gent, aquí, treballant?
Haig de fer tota la feina jo, eh?
Tota la feina la fa el Serapi.
Vine, home...
Què és, això, Albert?
L'eina que faràs servir ara.
En tens una de més llarga?
Com es diu, això?
La pardalera, és un invent...
La pardalera, eh?
Què té a veure la cervesa artesana amb una pardalera? Jo tampoc ho sé.
Passa corrent, per aquí?
Sí.
Ho podem fer més difícil, encara?
He de creuar això amb un pal?
Sí, una mica sí que pica, eh?
"Vaya" pal, eh?
Mai millor dit, "vaya" pal.
A la merda el gorro.
¡Toma ya!
Estira el fil.
Has col·locat el fil i es tractaria de posar la planta al fil.
Si us poseu al costat
d'una bala de palla
sembleu gent de la terra,
que treballeu al camp.
L'hauríem de col·locar just
en aquella fila. Un, dos i tres.
Hòstia, pesa molt, eh?
Què tal el vostre dilluns?
El meu superbé, aquí.
Hosti, hosti...!
Hauries d'haver arribat al tercer.
(estossega)
Avui ja he dinat, jo.
(estossega)
Haig de donar imatge d'imperfecció, si no, tindria hòstia, no?
"És perfecte, el Serapi..."
Al món de la cervesa artesana,
en quin moment hi entra, el tractor?
El Josep quan entra
en aquest procés?
En el moment en què el tècnic considera que hem de segar l'herba.
Jo ara t'ensenyaré això,
com funciona.
Una destral, que no sé...
Josep, amb això què fas?
Jo no sé, aquest home,
què fa tanta estona sol.
Jo porto dos minuts i ja no puc més.
Si fas aquesta cara sembla que treballis a la terra. Fas així...
Ei!
És un noi de ciutat,
i del camp no hi entén gaire res,
però de tot se pot aprendre.
El tema és fer veure que en saps.
És l'actitud.
Dius... Ara passa un pagès per aquí, diu: "Aquest també és pagès."
No en tinc ni puta idea.
Quan passes un temps a la muntanya, t'integres.
És fer així, agafar això,
t'ho poses a la boca...
i estàs dins.
Ei, sabíeu que vaig treure quatre matrícules d'honor a la carrera?
Doncs sí, però no parlem de mi.
Si us preguntés on va sorgir
la primera cerveseria d'Europa,
quina seria la vostra resposta?
Malament, no és a Alemanya.
Millor que us dediqueu a escoltar
i no a respondre,
i així ens evitarem el ridícul.
La primera cerveseria
de tota la història d'Europa
va sorgir a Catalunya,
a Sant Sadurní, al costat de Begues,
fa 6.400 anys.
Uau, que superemprenedors, eh?,
que som els catalans.
Muntant "start-ups"
des del paleolític.
Doncs no, error. Segon error.
No eren catalans, eren celtibers.
Catalunya no va aparèixer
fins 50 segles després.
Sisplau, no ens flipem tant amb això de ser els millors en tot.
Vinga.
L'època medieval
va ser una època complicada.
Heu de pensar
que l'aigua corrent no existia,
i que beure d'un riu podia suposar la mort per intoxicació.
En canvi, la cervesa
no tenia aquest problema.
Per això era normal
que qualsevol persona,
incloent-hi nens petits,
beguessin una mitjana
de sis litres diaris de cervesa.
Uau! Quins monstres, no? Quina bogeria, donar alcohol als nens.
Com és possible?
Sí? Doncs mireu aquest anunci.
Finals dels anys 60 en aquest país.
Que l'alcohol mata? Esclar.
Això ho sap tothom.
I jo no soc aquí
per explicar el que sap tothom.
Per cert, us he dit
que tinc dues carreres?
En temps de "fake news",
Patrick Urbano.
(beatbox)
# Serapi Soler.
# Patrick Urbano.
# Coolhunters, la cervesa artesana,
la que més t'agrada.
# T'agrada. #
Deixant de banda el màrqueting,
per mi la qualitat de la cervesa Coolhunters és molt important.
I per això, Serapi, has d'anar
a un petit poble de Girona...
que es diu Vilopriu,
on uns mestres cervesers t'explicaran tots els secrets
per fer una gran cervesa artesana amb les teves mans.
(beatboxing)
# Cervesa que té alcohol,
però no en té tant.
# Agrada als petits
i agrada als grans. #
Als petits no pot ser.
Això és il·legal, no?, potser.
Només als grans.
Traiem "petits", però la resta...
Som a Vilopriu, no? La cervesa...
(claqueig)
Tinc aquí avui...
(claqueig)
(claqueig)
Vinga.
(claqueig)
Jo vinc a fer
la cervesa Coolhunters.
Soc un presentador molt fresc, divertit, jove, diferent...
La cervesa ha de transmetre això.
Tenim aquí la cervesa Coolhunters.
La qüestió és que avui
fem cervesa artesana
per omplir aquestes cerveses
i bàsicament conquerir Catalunya
de cervesa Coolhunters.
La vostra la veneu, la cervesa?
La consumim nosaltres,
no som pas competència.
Això ho fan molt, els que fan cervesa artesana. "No la venc."
A mi, com comprendràs, així
de ben vestit i guapo que vaig,
no vull embrutar-me gaire.
Doncs avui et toca pringar,
fer cervesa...
i veure per què la gent fem cervesa.
-Un noi de ciutat, que ve aquí...
-I feina feta.
Sí, feina feta.
Pagar i tenir-ho fet. No, no...
-S'ha de treballar una mica.
-A pringar ben fort.
Vosaltres, de veritat,
per què feu això?
Us agrada fer el que estic fent?
La nostra cervesa
no la trobem al supermercat.
Mira que es poden fer coses...
No tenim Gràcia al costat,
per tant...
Nois, heu d'anar un dia a Barcelona.
Està molt bé, eh? Hi ha de tot.
De veritat, hi ha supermercats,
cerveses normals...
Ja tenim el gra, ara
l'hem de triturar. Tot a dins.
Jo et preparo aquí...
Un taladro, eh?
M'agradaria no prendre mal, eh?
No ho havia vist mai, això.
Que divertit, eh?
Una mica maniàtic, una mica "pijo", una mica... una mica, bueno...
És de Barcelona, no passa res.
Doncs ara hem d'anar
a fer el macerat.
Si podeu apartar les oques...
Què vol dir, això? Què és això?
Aquestes cassoles,
és "Breaking bad", això?
Home, clar, tu dius "som 'homebrewers'", i queda molt "cool".
Ara, dius "fem cervesa
amb un taladro i dues cassoles",
no queda tan "cool",
queda més cutre, no "cool".
Aquí ve un inspector de sanitat
i no sé què passaria.
Veus?, sempre surt
aquest polsim maco, eh?
Maco, maco, sí.
Ara, com que està bullint,
està arrencant,
el que fem és tirar-hi el llúpol.
Això què és?
Per mirar la densitat.
Una proveta de plàstic.
Són una mica científics,
aquesta gent, us hi fixeu?
No és gaire artesà,
aquest pack així.
Bé, nois, heu vist mai
el pinso de gossos i d'animals?
Doncs mira, aquí el teniu, eh?
Això ho veu un gat i diu: "Que bo." Doncs és llúpol.
Algú m'ajudarà amb això?
Sí, vinga, som-hi.
Vosaltres mateixos us l'emporteu...
Pesa un colló, no?
Hòstia, com pesa, me càgon la puta.
Ho deixem anar, no?
Vinga.
"Oju", "oju"!
Tot a les sabates...
Vosaltres fareu alguna cosa, avui,
o ho faré tot jo?
No, has de descobrir per què és
tan ben parit fer cervesa.
Si això no és fer cervesa artesana, per tu, ja em diràs què és.
-Ho podràs frenar, tu tot sol, o no?
-Ves a poc a poc.
Que no se t'acceleri, sobretot.
Hosti...
Ui, ui...
Tenim pèrdues.
Ells buscaven que jo fes el ridícul, claríssimament.
"Deixem en evidència
el tio de ciutat", no?
M'és igual.
Voleu que us renti els plats,
també, o no?
Tu rentes els plats, a casa teva?
Sí, però no tinc aquestes cassoles.
Això, a l'olivera, li va molt bé.
No m'avisis, eh, Ferran?
Ara hem traspassat
tot el líquid aquí,
ara ha de bullir
una hora o una hora i mitja.
Una hora i mitja més, no?
I un cop ho tinguem bullit
ho refredarem,
ho ficarem al fermentador i ja són quinze dies, mínim, de fermentació.
Això és televisió, Ferran.
La televisió es regeix
per unes altres lleis.
Jo no em puc esperar tant.
Pot haver valorat per què al final fer cervesa artesana
no és comprar-la al supermercat
i beure-te-la.
És gaudir de tot.
I en l'entorn que tenim aquí,
podem gaudir-ho molt.
Així anem més ràpid. O 10 minuts així o 15 dies en aquest poble.
Pensa que aniré amb aquesta cervesa
a la gran fira que fan a Mediona,
i clar, la gent fliparà, no?
Dirà: "Hòstia,
que bona la Coolhunters,
quin gust de llúpol,
hosti, com mola..."
Que bé la tira, eh?
Doncs aquí tenim cervesa artesana
de Vilopriu,
que passa a ser
cervesa artesana Coolhunters.
Uau, uau, uau, uau!
Aquí la tens.
Uau, uau, uau.
Estic molt orgullós...
Això s'ha de fer pel tema...
Em tapes la cara.
És la que he fet jo, no una altra.
L'has fet tu?
Clar, no és una birra d'algú altre.
Això és artesania del Serapi pura.
Aquesta cervesa
és només el principi.
Estic treballant en una aplicació
perquè tu demanis
la cervesa Coolhunters
i t'arribi directament
a la porta de casa.
Pam!, no?, rotllo Amazon.
Una cosa una mica... Silicon Valley.
Jo en aquest cas seria Steve Jobs,
només que jo faig cervesa
i estic viu.
Has vist la campanya
de micromecenatge, com va?
Eh?
La campanya de micromecenatge.
No hi ha gaires aportacions.
Només hi ha 75 euros.
L'objectiu era 3.000.
75, 3.000, no sé...
L'important, Serapi,
és arribar al final i arribar bé.
No hi ha pressa per...
Queda molt poca campanya.
Si pots anar pensant idees...
Perquè al final...
¡Mamá! Mamá, ¿qué tal? ¿Cómo estás?
Bien, bien, bien.
¿Tú podrías dejarme 3.000 euros?
¿Sí? ¿Sí? Muchas gracias, mamá.
Vale, te paso ahora el link.
Por el link. Es "crowdfunding".
En fi, la propera parada
del Serapi és Arbúcies,
on hi ha un tast
de cervesa artesana.
Arbúcies, també un altre poble magnífic de Girona.
Que no tot és Puigcerdà, nois.
Benvinguts a tots al novè maridatge de cervesa artesana.
M'agradaria molt presentar-vos
un convidat molt especial,
ell és en Serapi.
Nosaltres no som
ni cervesers professionals
ni tastadors experts...
Això existeix? Sí?
Pensava que el tema de tastador
era més de vi. Ara la cervesa...
Estàveu tots fent gintònics fa
un any, ara toca cervesa artesana.
Ve molta gent, però és aquesta cosa que passa als pobles,
que, per poc que facis, ve tothom.
Que demà n'hi ha un de gintònics,
també s'omplirà.
Demà hi ha partida de dòmino? També.
Es fa, això? Es fa o no es fa?
Pots fer-ho.
Com el vi,
però amb birra de dos euros.
No val dos duros. És molt més car, produir aquest tipus de cervesa.
Com ho veus?
Això costa molt de fer, no?, entenc.
Sí.
No ho diries, eh?
Té un punt àcid, estic amb
aquella parella d'allà, que no...
que no li agradava, eh?
És una mica un suc, però d'aquests concentrats, saps què et vull dir?
No noto...
La primera era bastant bona,
tenia un gust afruitat,
i m'ha agradat bastant, el tema és
que la cosa ha anat a pitjor.
He tastat amb la Marta la primera cervesa, ara toca la segona.
Pensa que no m'agrada gaire,
la cervesa artesana.
Perquè hi ha un punt de risc,
amb el gust.
"Innovem, juguem a ser el Ferran Adrià de la cervesa artesana".
Deixem-ho als experts, no?, potser.
La cervesa que et presentaré
és aquesta.
Una cervesa molt equilibrada.
La notaràs dolça, però
un cop te l'has empassat pugen...
L'alcohol, puja.
No... L'alcohol també.
Vas fent, i al final
acabes amb una turca...
Pensa que aquesta cervesa
té 40 IBUs.
Des de fora, Manel, sembla
que t'ho estiguis inventant.
No sé si és possible.
Sona molt sofisticat, i el Manel m'està venent la moto...
Manel, tu no ets
el bateria d'Els Pets, no?
És que de cop i volta...
No!
No, és que quan l'he vist dic: "Aquest és el Reig."
M'agrada al principi i després gens.
Clar, perquè primer és la dolçor
i després ve l'amargor.
La dolçor i l'amargor,
com la mateixa vida, no?
També soc una mica poeta, a vegades.
Se't nota.
Tu m'entens, no, Manel?
I tant!
No ets el d'Els Pets segur, no?
No, no.
Joan, tio, no m'enganyis.
Ja sé que ets tu, tio.
On és el Gavaldà?
No ha pogut venir, avui?
Tercera cervesa d'avui, vaig una mica atabalat amb tantes emocions.
És com una muntanya russa.
Hòstia, tio,
és molt dolenta, aquesta.
Però no li notes
els tocs torrefactes?
Torrefactes? Això és torrefacte?
Una mica de caramel...
Això és fastigós,
no torrefacte, tio.
L'última cervesa, eh?
Si se li pot dir cervesa.
Perquè és vinagre, eh?, mata-rates.
Però tu que en saps, de cervesa, si jo vull anar als meus col·legues...
i dir: "Ara en sé molt", què
els hauria de dir perquè flipessin?
Parla una mica del llúpol.
El llúpol està bé.
Què més?
Ara està de moda.
Dona-me'n més, d'aquests.
Ara comencen a estar
de moda les àcides.
Hòstia, un llúpol i unes àcides, aquest "finde", brutals.
La gent ve a menjar, si us hi fixeu, i a beure com bojos.
Fem un tast o mirem el futbol?
Es pot combinar tot.
Per què has vingut a fer el tast?
Per estar en companyia amb tots,
i provar aquestes coses.
I emborratxar-se una mica, també.
Clar.
Quant heu pagat per fer això?
25, no? És barato.
Bueno, ha pagat ella.
Molt bé, clar.
Els de Barcelona no paguem, oi?
Saps què és el llúpol, Xavi?
No.
Jo tampoc, i no passa res.
Si tu arribes a casa i et pregunten:
"Avui què he après?"...
Bueno, que el llúpol dona amargor...
I...
Una mica justet, eh?
Això és un 4, eh?
Va molt d'això, les tendències,
de sentir que ets especial
i fas coses especials.
A veure, has quedat
per beure birres, eh?
Ho podem fer al bar de sota casa.
Llavors jo vaig tenir
una idea superguai.
És que tens idees molt guais.
La veritat és que sí.
Falta que me les valorin.
Algunes no són tan bones,
però en general sí.
Tu tens sempre l'última paraula.
Aleshores vaig pensar: "Hòstia, tio, per promocionar la cervesa,
un anunci."
Anunci cervesa Coolhunters.
Bueno, flipant.
No?, que el guió l'he preparat jo.
Ha de ser rotllo com bucòlic,
amb molt sentiment, molta força,
no cal que hi surti jo...
Però perquè aquest anunci
sigui un èxit què necessitem?
La cervesa Coolhunters.
No...
I les meves idees.
Una cara coneguda.
M'ho pots demanar, si vols.
"Sisplau, Serapi,
pots sortir a l'anunci?
Que tu ho aixeques tot..."
Cinta, et dic sí.
Sí què?
Et dic sí a fer l'anunci.
(home) La primera cervesa
feta amb les mans d'un famós.
No sap què és el llúpol.
No ha sortit mai de la ciutat.
Fina i delicada,
com el seu presentador.
Cervesa artesana Coolhunters.
Què passa! Què tal?
Joan Coll.
Joan Coll és el noi de les xarxes.
El Twitter manager, no?
Què, mirant Facebook, no?
No.
Ja ningú mira Facebook, és broma.
Doncs re, havia pensat
donar-te com un honor,
que és, perquè vegis
quin tipus de "jefe" soc, no?
Que és deixar que donis pas
a la meva secció.
Tens llibertat creativa,
però has de dir això que veus aquí.
Però bé, escolta...
Bueno, Patrick, merci.
Tots vam començar
per algun lloc, eh, Joan?
La millor secció d'aquest programa, on no surt el Serapi.
La millor secció
de tots els programes
de la televisió pública catalana.
Periodisme extrem
amb Patrick Urbano.
En aquesta vida només tinc
un gran referent periodístic.
És una persona
que sempre he volgut imitar
com si fos el meu pare
dintre el món del periodisme.
Es diu Josep Cuní, però fa temps
que no m'agafa el telèfon,
així que avui entrevistem
Jordi Basté,
que, com podeu veure, no té por
de posar-se sobre l'actualitat,
i a sobre de la notícia.
Jordi, què sent el...?
Això és la violència del sistema.
Del Conde Godó no ho sé.
Esa boca, nene...
Aquí amb l'amo no s'hi fot ningú.
Jo sí, perquè faig periodisme extrem, Jordi. I ho he de fer.
Posa'm el micro a la boca.
Hola, què tal?
Jordi, què se sent al ser un dels periodistes més poderosos del país?
Pregunta-l'hi al Cuní.
Molt bona resposta.
Es pot dir que ets el segon periodista més poderós del país?
No, després de la Terribas
el tercer.
Ara que parlem de la Terribas,
hi ha una miqueta de... conflicte?
Mentida.
Però això que està passant...
Què se sent al saber que
la Mònica Terribas et roba oients?
El mateix que pensar que no sou líders, darrere de Tele5.
Uau.
Portes arracada!
Sí.
Tu, que el teu referent
és el Josep Cuní...
A mi el Cuní em va fer treure una arracada quan era cap de programes.
Parla'ns d'això, què va fer?
El Cuní, jo era jove
i tenia cabell, com tu,
i em va treure l'arracada
que portava, jo la portava aquí,
i me la va fer treure
perquè deia que allò no estava bé.
Jordi, ara que parlaves
una mica de TV3,
que veig que ho intentes
en el món de la tele...
Sí, he de dir que anar acabant.
És una mena de censura
per part de RAC1?
Pregunta de TV3, pregunta.
Què anaves a preguntar?
Ara que he entrat al món de la tele. Els lletjos, sí, ho sé, ho reconec.
No soc el Ramon Pellicer
ni el Toni Cruanyes.
Ni Patrick Urbano.
Saps quin és el mèrit? Fer un programa de tele així té molt mèrit!
En això, Jordi, coincidim plenament.
Perfecte. Tu també tens programa.
Et puc fer la pregunta? És
que no som a la tertúlia d'"El món".
Digues, què?
Jordi, sempre que dius
"no pot ser!",
realment penses que no pot ser
o penses "està passant?"
Tu ets dels que es foten amb les meves cares? Ets del Twitter, tu?
Ets un troll d'aquests que diuen:
"El Basté fa aquestes cares,
això està sobreactuat."
No estic sobreactuant,
soc dels que pensen.
Ara, veient això que fas, faria...
Fins aquí l'entrevista a...
Ja està?
Sí, en vols més?
No, t'ho agraeixo molt, Patrick,
de debò,
però una cosa
que la gent ha de saber.
És el meu germà petit,
es diu Patrick Basté.
Adeu, guapo. Ens veiem. Fins ara.
Periodisme extrem.
Has vist la campanya
de micromecenatge?
Sí.
No hi havia re,
i ara hi ha quasi 3.000 euros.
Ja et vaig dir
que no et preocupessis,
el bocaorella,
es comencen a donar veus...
cervesa Coolhunters, clar,
la gent diu: "Jo vull ser-hi."
La gent s'apropa a l'èxit.
Quan una cosa
està a punt de petar...
Hi havia 50 euros,
i ara n'hi ha 3.000.
És el mercat,
què vols que t'expliqui?
Puc dirigir el programa
o donar-te classes d'economia.
Abans d'arrencar amb la producció
de la cervesa artesana Coolhunters,
hi havia una prova final,
un lloc per on el Serapi
seguríssim que havia de passar,
si es volia considerar
un expert en cervesa artesana.
I no és un altre lloc que la fira
de cervesa artesana de Mediona.
Se'n pot dir el Primavera Sound
de la cervesa.
Perfecte... Gràcies.
Ara sí, nois,
arriba l'hora de la veritat.
¿Triomfarà la cervesa
que jo he preparat
al festival de Sant Joan de Mediona?
Per què tots els pobles
es diuen Sant Joan de no-sé-què?
Cervesa Coolhunters.
Cervesa Coolhunters, la coneixeu?
Què feu aquí perduts,
amb la calor que fot?
L'objectiu és vindre aquí
a disfrutar de la festa,
no emborratxar-nos,
beure amb seny...
Vas borratxo?
No.
Només en portem una.
Quantes n'has pres, d'artesanes?
D'artesanes en porto sis.
Jo quatre o així.
Molt bé, eh? Són les 11 del matí.
Vostè també ha vingut
a emborratxar-se?
No, jo només miro.
"Només miro", diu.
La d'aquí a Sant Joan és magnífica.
Ui, fa màrqueting,
es pensa que soc el Foraster.
Xin-xin, cervesa Coolhunters.
Aixeca una mica més el colze.
Bueno, bastant bé, bastant bé.
Amb les tonteries
m'he tacat, hòstia.
Saps què és el llúpol?
Sí, un dels components.
El José Luis en sap bastant, d'artesana.
Bueno... una mica.
El que no sap és vestir-se.
Som a Sant Joan de Mediona
o a Oklahoma?
Vas despullat de sota?
Porto calçotets.
Molt bé, es confirma,
porta calçotets.
Què és això? Inexplicable.
Som en un camp de futbol amb quatre carpes i fot una calor de collons.
Això és superhigiènic, eh?
Una furgoneta oberta
i va sortint birra.
Hi ha una altra cara
de la cervesa artesana.
Estic flipant perquè he vist aquí, vinc aquí...
i aquesta gent està dormint
en tendes de campanya.
És una mica cutre, tot això.
Això que feu és legal?
Entenc que teniu casa, no?
No, aquí.
Aneu per les fires emborratxant-vos i dormint per les cantonades.
Alcalde de Sant Joan de Mediona,
la que has muntat aquí, tio.
Nosaltros tenim vocació
d'alegrar la vida a la gent.
L'única manera
d'alegrar la vida a la gent...
És emborratxant-se, no?
Aquest senyor l'heu votat vosaltres?
Estic flipant!
Cervesa Coolhunters,
per aquí, una mica...
Cervesa Coolhunters.
Cervesa Coolhunters.
Ara faré un tast, esteu convidats, amb les vostres faldilles.
És molt dolç aquest moment
abans de l'èxit.
Ningú sap que això ho petarà
i jo sí.
Ara començarà a venir gent,
l'oferiré, la penya fliparà
i serem la nova birra de moda.
És cervesa Coolhunters.
Algú la vol tastar?
Cervesa Coolhunters, boníssima.
La vol tastar algú? La vols tastar?
Ja tenim el primer.
Us vull presentar
la cervesa Coolhunters.
Caçadors de què?
Caçadors de tendències, som.
Fareu el primer tast
de cervesa Coolhunters.
La veig aigualideta,
i el color és estrany.
La Mar està criticant,
aquí, de forma gratuïta.
"Coolhater".
T'aviso que és molt bona.
Per Coolhunters.
És el brindis Coolhunters.
Què? Heavy, eh?
Heavy no.
Un tio que no porta calçotets
diu que no és heavy.
El programa no sé com és,
però la cervesa exquisida.
Com la definiries,
a part d'increïble?
Tiene algo picante.
Canela.
Vaig posar-hi canyella.
No sé què és,
però això no és cervesa.
La recomanaríeu?
Sí.
Aquí hi ha dubtes.
Ens ha agradat.
Muy bien.
Coolhunters, bien.
Ara, nois, sí que arriba l'hora de la veritat, el final del programa,
el veredicte del Mikel Rius,
que és un jutge cerveser.
El moment de la veritat.
Quins nervis, no?
Quina tensió, no?
Doncs t'haig de dir
que has fet una bona feina.
Aromàticament té un perfil
que es nota el gra, el cereal,
té un punt de llúpol...
És que porta gra i cereal, Mikel.
No soc de deus,
perquè sempre es pot millorar,
però li poso un notable ben bo,
o sigui que tens el meu 7,
i amb tots els meus ànims
pots seguir fent cervesa artesana.
Si ell, que va pel món
tastant cerveses,
diu que tenim futur,
és que tenim futur, nois.
Jo m'he emportat diverses alegries amb aquest final.
Primer, el Serapi ha estat capaç
de sortir de Barcelona, brutal.
I segon, aquell moment
on el jutge tasta la cervesa...
i s'adona que la cervesa artesana
és bona, i el Serapi tirant-la...
Va ser màgic.
Aquest jutge en sap molt.
Va notar el sabor torrefacte, l'acidesa, el llúpol...
No l'he fet jo, però tothom
de la fira i el Patrick s'ho pensen.
(Cinta) La gent
de la cervesa artesana
ha demostrat que no només és bo
el producte, de qualitat,
sinó que també ho són ells,
perquè s'han entregat al màxim.
Sabeu què m'ha agradat molt
d'aquest programa?
Que l'han protagonitzat
autèntics emprenedors.
El Serapi, que potser
no és un emprenedor del tot,
però és un alumne d'emprenedor; meu.
Sí, amics meus de "Coolhunters",
segueixo odiant el camp
igual que abans,
perquè no hi estic de gust.
I es pot admetre, no?
No m'agraden els mosquits,
ni l'olor de merda de cavall.
No m'agrada, i no passa res.
M'agrada l'olor de confort.
