Köszönöm szépen! Nagyszerű itt lenni.
Megtiszteltetés volt sokatokat megismerni... gerjedés van?
Örömömre szölgált sokatokat megismerni a közönségből, nem gyakran van erre lehetőségem.
És mondanom sem kell, megtiszteltetés olyanokkal megosztani ezt a szinpadot, mint
Deniell (Denett), Richard (Dawkins), Ayaan (Hirsi Al), Lawrance (Krauss)
és még megannyi kivételes emberrel.
Szeretnék szánni egy pillanatot - ahogy azt előttem is többen tették - 
az űr felismerésére, amit jóbarátunk Hitch (Christopher Hitchens) halála hagyott maga után.
Bár nem lett volna nehéz kitalálni mi a véleménye egyes itt elhangzó témákról,
szinte lehetetlen elképzelni, hogy mennyire jól fejezte volna ki ezeket a gondolatokat.
Ennek az embernek nagyobb tudása, stílusa és mondani valója volt,
mint egy pár civilizációnak, amiket meg tudnék nevezni.
Mást nem is tehetünk mint hogy áldozunk még egy pillanatot az emlékére...
Igazából ma pont a halálról szeretnék beszélni.
Úgy terveztem, hogy a szabad akaratról fogok, írtam egy a témával foglalkozó könyvet,
amit Hitch emlékének is szenteltem.
De aztán rájöttem, hogy sokan közűletek olvashatták ezt a könyvet,
vagy láthatták a youtube videót az előadásról amit adtam a témával kapcsolatban
ami úgy egy hete fent van az interneten.
Ha nem tették, akkor ajánlom figyelmükbe, legalább valamelyiket a kettő közül,
mert úgy gondolom hogy a szabad akarat egy fontos téma,
amiben az emberek erőteljesen össze vannak zavarodva és szerintem ez a zavar számít is.
De úgy döntöttem, hogy változtatok a terven és a halálról fogok beszélni.
Ami talán az egyetlen téma, amit az emberek annál is szomorúbbnak találnak,
hogy nincs szabad akaratuk.
Úgyhogy a látszólagos célom, hogy elszomorítsam önöket
szabad akaratomon kívül, teszem hozzá...
De remélem hogy a beszédem elteltével jobban fogják érezni magukat.
A halál valóságossága központi eleme a vallásoknak.
és annak a megtagadása is központi eleme a vallásoknak.
Halál nélkül a hit alapú vallás elképzelhetetlen lenne.
És a hívő szemszögéből az ateizmus a halál puszta kijelentését jelenti.
Egy "halál-szektának" látszódunk,
mert egyedül mi valljuk be, hogy a halál valóságos.
A legtöbb világnézet - minden világnézet vagy nyitva hagyja a kérdést, 
vagy azt állítja, hogy a halál egy illúzió és hogy a jó emberek,
azok az emberek, akik a jó dolgokban hisznek egy vaskori háborúzó istennel kapcsolatban,
megkapnak mindent amit akarnak haláluk után.
És hogy minden ami furcsának, nem kívánatosnak, vagy egyszerűen csak véletlenszerűnek tűnik ebben az életben,
az értelmet nyer a végén.
Egy ilyen szabály igazából nyílt deklarációja annak,
hogy szinte semmi valószínűsége nincs annak, hogy ez fog történni.
Az ateizmus jóhíre - az evangéliuma - lényegében semmi.
Hogy semmi se történik a halál után. 
Nincs semmi, amin aggódni kell, nincs semmi amitől félni kell. 
Hogy miután meghalsz visszatértsz abba a semmisségbe, ami a születésed előtt volt.
Ezt a felvetést sokak számára nehéz megérteni, és sokan összetévesztik a semmit valamivel.
Sokan mondják hogy Lawrance Krauss barátom is ezt a hibát követi el.
De a halál esetében az emberek általában elképzelnek valami végtelen, csendes sötétséget,
ami tényleg elég unalmasnak tűnik.
De ha igazunk van és semmi nincs a halál után, akkor minden valaha megálmodott vallás hamis. 
De ha igazunk van és semmi nem történik a halál után, a halál maga nem probléma. 
Az élet a probléma. 
A bökkenő az, hogy isten nélkül és egy halál utáni végtelen létezés ígérete nélkül
az élet egy vészhelyzetnek tűnik.
Egy hosszan elnyúló vészhelyzet sokunk számára, de attól még egy vészhelyzet.
Nem tudod nem észre venni, hogy mennyire rosszul mennek a dolgok itt.
Nem számít mennyire jól érzed magad, egy hírekre való tekintés megmutatja,
hogy lehetséges lenne, hogy egyáltalán ne érezd jól magad. 
És a legvégén úgy tűnik, mintha mindenkinek balszerencséje lenne. 
Nehéz nem látni a helyzet abszurditását: kinyitod a szép új iPad-edet
amire reményeid szerint elképesztő mennyiségű időt és figyelmet fecsérelsz,
majd szembe kerülsz a ténnyel - talán az iPad-en magán - hogy az emberek akik építették ezt a gyönyörű eszközt
olyan elviselhetetlen nyomorban élnek, hogy a gyárak tetejéről vetik le magukat, ahol dolgoznak.
Hálókat szereltek fel, hogy elkapják a zuhanó testüket.
Van bármi értelme a szerencse ilyen jellegű szétosztásának? 
A vallás értelmet ad neki: "ez a karmám" ; "ez isten akarata, hogy én ilyen szerencsés vagyok.
Ha isten azt akarta volna, hogy csináljak veszélyes és halál unalmas munkákat napi pár dollárért, 
akkor azt tenném, de úgy alakult, hogy azt szeretné legyen egy új iPad-em."
Hallelúja!
Istenben nem hinni annyit tesz, hogy nem tudsz ezekbe az illúziókba szaladni.
Istenben nem hinni annyit tesz, hogy tudod hogy a mi feladatunk a világot egy jobb hellyé tenni... 
Éppenhogy kiemelkedtünk több évszázad barbárságból.
Nem meglepő, hogy sokkoló egyenlőtlenségek vannak ebben a világban.
Nehéz munka lemászni a fáról, emelt fővel sétálni és építeni egy járható globális civilizációt,
amikor a technológia amivel kezdesz a kő, a bot és a bunda.
Ez fejlődés és a fejlődés nehéz.
csak menj vissza képzeletben 100 generációt a saját családodban.
Képzeld el ebben a teremben, mintha itt az első sor lenne.
Csak száz ember.
Apád apja, anyád apja, az anyád apjának az apja, anyja stb.. 
Nem érdekel mennyire előkelő vagy, milyen iskolázott a családod,
lehetsz te Matthew Chapman, akinek az ük-ük-ük nagyapja Charles Darwin volt,
de ha csak mész tovább, kevesebb mint száz beszélgetés után bele fogsz botlani valakibe,
aki szerint az elsőszülött gyereked feláldozása tökéletes módja annak, hogy befolyásold az időjárást.
Néhányatoknak, talán nem is kell ilyen messzire menni
Elég egy karácsonyi buli
Tehát az igazi fejlődés egy nagyon új jelenség.
És ahogy azt tudjuk a vallások általában a féken tartják a lábukat.
Az Egyesült Államokban még mindig vitatkoznunk kell a fogamzásgátlókról,
hogy nőknek legyen e joguk fogamzásgátlóhoz jutni.
Hagyjuk az abortuszt, a fogamzásgátlás még mindig egy dolog amiért harcolunk.
A katolikus egyház - a világ egyik leggazdagabb szervezete - a fogamzásgátlók ellen lesz az utolsó lehelletéig
és ezt úgy teszi, hogy közben a gyakorlatait a világ legjobban kalibrált morális rendszerének tartja,
míg egy seregnyi gyerekmolesztálót védelmez az igazságszolgáltatással szemben
és szállítja őket plébániából plébániába, ahol új áldozatokra lelhetnek.
Majd ezeket az áldozatokat fenyegeti meg végeláthatatlan pereskedésekkel ebben az életben,
és a pokol tüzével a következőben. 
Az emberi energia elfecsérelése, a felesleges boldogtalanság gyártása teljesen érthetetlen... 
Szóval a morális és politikai fejlődés a gazdagabb országokban is nehéz,
ahol másnak se kéne lennie csak fejlődésnek.
De legtöbben tudjuk, hogy mindegy mennyi fejlődésen megyünk keresztül, nem valószínű, hogy egy paradicsomot varázsolunk ebből a világból.
Nem fogjuk ténylegesen fizikai/lelki fájdalom- és halál mentessé tenni.
Igaz, van egy pár komolyan vehető ember, akik azt gondolják hogy egyszer gyógyítani fogunk tudni minden betegséget
és még magát a korosodást is.
Vagy feltölthetjük a tudatunkat egy tökéletesített M.I.-be - mesterséges intelligenciába.
Úgy gondolom, hogy ha közelről megvizsgáljuk ezeket a törekvéseket,
el kezdenek egy tudományosan engedélyezett vallásnak tűnni ezen a ponton.
109
00:10:04 --> 00:10:07:30
Biztos vagyok benne, hogy vannak itt rajongói a szingularitásnak,
110
00:10:07:30 --> 00:10:12
de nem számítok rá, hogy a tudatom fel lesz töltve az iPad 25-re.
Örülök, ha rámcáfolnak, de nem állok addig fél lábon... 
Úgyhogy azt hiszem nyugodtan mondhatjuk, hogy a halál valóságossága egy olyan dolog,
amivel mindannyiunknak szembe kell szállni, ahogy szeretteink elvesztésével is.
Itt nincs tökéletes megoldás. 
Még ha tökéletesen is játszod a kártyáidat és olyan egészséges leszel mint egy vámpír
ha csak elég ideig élsz, tanúja leszel annak, ahogy mindenki meghal, akit szeretsz.
Egy bizonyos ponton a telefon folyamatosan csörögni fog rossz hírekkel...
Még a memóriánk is bizonytalan.
Például a lányom 3 és fél éves és el vagyok képedve, hogy az életének mekkora részére nem emlékszem.
Megnézni egy videót róla, ami tavaly készült, rádöbbent, hogy mennyire idegen az a korszak.
Ő egy teljesen másik ember most.
Tehát nincs kielégítő módja a múlthoz való ragaszkodásnak.
Sőt, ha közelről megnézzük, nincs nem kielégítő módja sem.
Be vagyunk zárva a jelen pillanatba,
az emlék egy gondolat, ami a jelen pillanatban jön létre az agyban.
A jelen pillanatba vagyunk zárva a gondolatainkal és az iPad-jeinkel.
Szóval mit tud ajánlani az ateizmus, ebben a helyzetben lévő embereknek?
Magunkfajta embereknek és embereknek, akik félénkebbek, vagy önmegtévesztés áldozatai.
Az emberiség nagy többségének, akik meghátrálnak az egyszerű feltételezéstől,
hogy egy első évszázadbeli ács nem biztos, hogy hallja a gondolataikat és nem tud válaszolni az imáikra.
Nos az ateizmus, mint egy istenbe vetett hit hiánya nem tud sokat ajánlani.
Ez egy korrekció az eddigi rossz ötletekve nézre, de nem tesz semmit ezeknek a rossz ötleteknek a helyére.
Ez egy fontos korrekció, de ami megtölti az űrt, az a tudomány, a művészet és a filozófia.
Az ateizmus csak annak a módja, hogy utat adjon jobb párbeszédeknek.
És a probléma amivel szemben állunk, az az emberiség nagyobb felének a meggyőzése, 
hogy kezdjük meg azokat a jobb párbeszédeket.
És ez egy politikai probléma,
ez egy tudományos probléma,
ez egy személyes probléma, egy oktatási probléma...
140
00:12:59:30 --> 00:13:07
De a probléma, hogy a legtöbb ember legtöbbször képes elhinni nevetséges
és sokszor megosztó ötleteket, nyilvánvalóan érzelmi okokból kifolyólag.
És bár ezt ritkán mondják ki, amitől igazán tartanak, az a halál.
És amikor arról vitatkozunk, hogy tanítsunk e evolúciót az iskolákban, 
úgy gondolom, hogy igazából a halálról vitatkozunk.
145
00:13:28 --> 00:13:33:30
Nekem úgy tűnik, hogy csak azért foglalkozik bármilyen vallásos ember az evolúcióval,
146
00:13:33:30 --> 00:13:38
mert ha a szentírásuk nem írja le helyesen az eredetünket, akkor nagyon vaószínű,
hogy téved a halál utáni életről is.
Szóval amikor azt mondod valakinek, hogy "bolond vagy, ha nem hiszel az evolúcióban"
149
00:13:47 --> 00:13:52:30
vagy "bolond vagy, ha azt hiszed a föld 6000 éves" szerintem az úgy kerül lefordításra,
150
00:13:52:30 --> 00:14:00
hogy "bolond vagy, ha azt hiszed, hogy a lányod, aki meghalt egy autóbalesetben tényleg a mennyben van istennel"
Ez pedig egy teljesen másmilyen kommunikáció...
Mielőtt ennek a mondatnak a végére érek, valami előre nem látható, szörnyű dolog fog történni valakivel, valahol.
És majd olvasunk róla az újságokban holnap.
A kérdés, hogy a tragédiákhoz közel lévő emberek hogy tudják értelmezni azokat.
És a vallás választ ad erre.
Ez egy megalapozatlan válasz,
157
00:14:36 --> 00:14:37:30
ez egy rossz válasz,
158
00:14:37:30 --> 00:14:40:30
ez egy válasz ami rengeteg teherrel jár
159
00:14:40:30 --> 00:14:51
például vetélkedő és összeegyeztethetetlen válaszokat szül, amiből adódóan a vallási konfliktusok
és a törzsi rendszerben való gondolkozás politikában végeláthatatlannak tűnnek.
de a vallás ad egy választ, amire a legtöbb ember úgy gondolja, hogy szüksége van.
És a szekulárisok kettéválása, a tény, hogy megannyi ember ezen a konferencián
támadást kap azért, mert vallást kritizál egyenesen következik ebből.
Az emberek aggódnak más emberek gyásza miatt.
Tudósok és újságírók, akik karriert építettek abból, hogy támadják az úgynevezett "új ateistákat"
más emberek gyásza miatt aggódnak.
Ha a gyereked meghal egy autóbalesetben.. 
azt hinni, hogy ő a mennyben van jézussal biztosan megnyugtató.
Biztosan annyira megnyugtató, ahogy semmilyen más hit nem lehet.
170
00:15:44 --> 00:15:47:30
Az igaz, hogy van egy árnyoldala az ilyen gondolkodásnak
171
00:15:47:30 --> 00:15:55
hallottam emberekről, akik hasonló tragédiát szenvedtek a hitük kontextusában és azt vették észre,
hogy a túlvilágban való hit nem engedte a barátaiknak hogy csatlakozzanak a gyászukhoz.
Sőt, túl sok gyász ilyen környezetben egy kissé kínos, annak a jele, hogy nincs elég hited.
Mit gyászolsz igazából? Ha azt gondolod, hogy akit a legjobban szeretsz ezen a világon
most egy jobb helyen van, és csatlakozni fogsz hozzá egy szempillantás múlva? 
De szerintem azt beláthatjuk, hogy az ateizmus nem nyújt megnyugvást ilyen helyzetben.
177
00:16:31 --> 00:16:36:30
És ez nem véletlen, ha nyitott vagy új bizonyítékokra, nincs garancia arra,
178
00:16:36:30 --> 00:16:41
hogy a világnézeted új változatai megnyugtatóak lesznek.
Ha elveszted a mikulást amit kapsz a helyére az nem olyan vidám.
A szüleid látványa, ahogy kimaxolják a hitelkártyájukat és pizsamában csomagolják az ajándékokat
nem olyan megnyugtató, mint a koboldok, a szán és a 8 pici rénszarvas.
Szóval ha arra gondolunk mit veszítünk amikor elhagyjuk a vallást, az nem az ünnepek, a zenék, az építészet, a csodálat...
ez mind meglehet az értelem határain belül.
És meglehet anélkül, hogy hazudnánk magunknak, vagy a gyerekeinknek,
vagy másoknak és mások gyerekeinek a valóságról.
A dolog ami eltűnik, amire nincs igazi helyettesítő, az a teljes megnyugtatás a halállal szemben.
Nekem úgy tűnik, hogy ha egy hidat akarunk építeni egy racionális világba,
amit az emberiség nagyrésze át tud lépni, akkor kezdenünk kell valamit ezzel a ténnyel.
189
00:17:53:30 --> 00:18:01
Legtöbben lehetőleg nem gondolunk a halálra, de egy része az agyunknak mindig tudja, hogy ez nem mehet örökké.
Egy részünk mindig tudja, hogy csak egy orvosi látogatásra, vagy egy telefonhívásra vagyunk attól,
hogy erősen emlékeztetve legyünk a saját halandóságunkra, vagy a hozzánk közelállókéra.
Biztos sokan önök közül is tapasztalták ezt valamilyen formában.
193
00:18:22 --> 00:18:29:30
Biztos tudják milyen váratlanul kidobva lenni az élet normális kerékvágásából
194
00:18:29:30 --> 00:18:34
és megkapni a nem meghalás teljes munkaidejű feladatát.
Vagy azzal törődni aki meghalt.
Hitch brilliánsan írt erről a Vanity Fair-ben, javaslom a cikkjeinek az elolvasását, ha még nem tették.
197
00:18:47 --> 00:18:53:30
De a dolog amit az emberek általában felfognak ilyen helyzetekben, hogy elpazaroltak egy csomó időt,
198
00:18:53:30 --> 00:18:56
amikor az élet normálisan működött.
Ez nem csak arról szól hogy mit csináltak az idejükkel, nem csak az, hogy túl sok időt töltöttek munkával
vagy akár e-mailek megnézésével, hanem hogy a rossz dolgokkal törődtek.
Megbánják hogy mikkel törődtek.
A figyelmük le volt kötve kicsinyes dolgokkal évekig, amikor az élet normálisan ment.
És ez persze ellentmondásos, mert mind tudjuk, hogy ez a vég bekövetkezik.
Nem tudod, hogy ez eljön?
Nem tudod, hogy lesz egy nap, amikor beteg leszel, vagy valaki hozzád közeli meghal?
Majd vissza nézel azokra a dolgokra, amik lekötötték a figyelmedet
és azt fogod gondolni, hogy "mégis mit csináltam?!"
208
00:19:50:30 --> 00:19:57
Tudod ezt és mégis, ha olyan vagy mint a legtöbb ember, akkor az életed legnagyobb részét úgy éled,
hogy hallagatólagosan feltételezed a halhatatlanságodat.
210
00:20:01:30 --> 00:20:08
Megnézni egy rossz filmet negyedjére, vagy a hitveseddel civakodni...
ezeknek a dolgoknak csak a végtelenség tudatában van értelmük.
Legyen is mennyország, ha így pazaroljuk az időnket!
Tehát vallásos emberekkel ellentétben, nekünk ateistáknak tényleg van okunk, hogy a legtöbbet hozzuk ki az életből.
Hogy kihozzuk a legtöbbet a jelen pillanatból.
Mert még ha 100 évig is élsz, akkor sincs olyan sok nap az életben... 
Akkor mi értelme van az életnek?
Van bármi ami szent?
Van e értelme egy ilyen kérdésnek egyáltalán?
Ez az amin vallásos emberek aggódnak.
És szerintem ezeknek a kérdéseknek van értelme és vannak válaszok is rá.
De a válasszal nem kapunk új információt. A válasz a hozzáállás megváltoztatása. 
Vannak módjai hogy az életet egy szent dologként tapasztaljuk, anélkül hogy bármiben hinnénk,
főleg nem elégtelen bizonyítékra alapozva.
Vannak módjai annak, hogy tényleg a jelen pillanatban legyünk.
225
00:21:28:30 --> 00:21:32
Mégis mi lenne az alternatíva?!
226
00:21:32:30 --> 00:21:35
Mindig most van.
Mindegy mennyire érzed, hogy tervezned kell a jövőt, hogy előre láss, hogy minimalizáld a kockázatokat,
az életed valósága, az a jelen.
Lehet hogy ez elcsépelten hangzik, lehet hogy látszólag nagyon közel van ahhoz, amid Dan "mélységeskedésnek" nevezett a beszédében.
230
00:22:00:30 --> 00:22:03
De ez az igazság.
Nem teljesen igaz a fizikai realitást tekintve, sőt, nincs olyan, jelen, ami az egész univerzumra vonatkozik
nem beszélhetsz egy eseményről ami egyszerre történik meg itt és ugyanebben a pillanatban az andromeda galaxisban is.
233
00:22:19 --> 00:22:23:30
Az igazság az, hogy a jelennek nincs egy határozott definíciója neurológiában sem.
234
00:22:23:30 --> 00:22:31
Tudjuk, hogy az idegi impulzusok eltérő időkben jelennek meg és a tudat több rétegnyi impulzusra van építve,
amiknek az időzítése biztosan különböző.
Csak gondolj bele az orrod megérintésének az érzésébe
egy idejűnek tűnik tudatos élményként, de tudjuk, hogy az ujjadtól a jelnek többet kell haladnia az orrodtól mind az agyadig.
Ez igaz, mindegy milyen rövid a karod és nagy az orrod.
Tehát az agy szinkronizálja ezeket a bejövő információkat, memória segítségével, majd előadja a látszólagos egyidejűséget.
Tehát a tudatos élményünk a jelen pillanatról valamilyen fontos formában már alapból egy emlék.
De ami a tudatos élményt illeti, az életed valósága mindig a jelen.
Szerintem ez egy nagyon felszabadító tény az emberi agyról, sőt szerintem nincs is semmi, amit ennél érdemesebb megértened
az elmédről, ha szeretnél boldog lenni ebben a világban.
A múlt egy emlék, egy gondolat ami megjelenik a jelenben,
a jövő legfeljebb egy remény, ami szintén egy gondolat a jelenben.
Amink tényleg van, az ez a pillanat...
És ez...
Mégis úgy éljük az életünk nagyrészét, hogy elfelejtjük ezt az igazságot.
Megtagadjuk, menekülünk előle, átsiklunk rajta.
És az a borzasztó, hogy sikerül elkerülni.
Elérjük, hogy soha ne lépjünk igazán kapcsolatba a jelen pillanattal és beteljesülést találjunk ott,
mert folyamatosan azt reméljük, hogy a jövőben leszünk boldogok.
252
00:24:24:30 --> 00:24:27
És a jövő sose érkezik meg. 
Még ha azt is hisszük, hogy a pillanatban vagyunk, egy picit mindig elnézünk a válla fölött
előre jelezni, hogy mi jön majd. Folyamatosan problémát oldunk meg.
255
00:24:41 --> 00:24:50:30
És ezt a problémát el lehet dobni, ha csak egy pillanatra is és élvezni bármi is igaz az életedre a jelenben. 
A határvonal időtlen bölcsesség és banalitás között nehezen található.
És kicsit aggódok is, hogy néhányatok elkezdi forgatni a szemét, mert valami újkori kóklerségnek tűnik a dolog.
És tudnotok kell, hogy nem akarok 4000 ateista előtt állni és Lao Tzu-t játszani.
De ha erről kérdésről kell beszélnem, akkor kell mondanom pár dolgot, amit már valószínűleg hallottatok
és valószínűleg nem vettétek komolyan, mert vallásos metafizikával és babonával volt összekötve.
Ez nem új információ, ez nem több információ, ez csak egy hozzáállásbeli változtatást igényel.
Azon kell változtatni, hogy mennyi figyelmet fordítasz a te élményedre a jelen pilanatban.
263
00:25:52 --> 00:25:56:30
Persze amikor tudatos élményről beszélünk, megintcsak a halálról beszélünk,
264
00:25:56:30 --> 00:26:09
mert ha a tudat csak az agytól függően jön létre, akkor a halál valós és minden valaha megálmodott vallás hamis.
265
00:26:09 --> 00:26:13:30
Mondanom sem kell, hogy a legtöbb embernek olyan belső sugallata van, hogy ez nem igaz, 
266
00:26:13:30 --> 00:26:18
hogy a tudat valamilyen formában különálló a testtől.
Viszont elég jó okaink vannak, hogy megkérdőjelezzük ezeket a sugallatokat persze...
Tudjuk, hogy az önelemzés egy elég gyenge módja annak, hogy megismerjük a materiális valóságát a belső életünknek.
Több száz milliárd idegsejt van az agyunkban.
Mindegyik több ezer kapcsolatot hoz létre más sejtekkel, így több kapcsolat van az agyszövet egy köbcentiméterében,
mint csillagok a galaxisunkban.
A belső élményünk mégse ad semmilyen okot ilyen következtetésre.
Nem csak kicsit vagyunk eltévedve, az elménk materiális mivoltával kapcsolatban, teljesen el vagyunk tévedve.
Én például elég sokat gondolok az emberi agyra, de szinte soha nem gondolok bele, hogy nekem is van egy.
Tehát van egy nagyon korlátolt elképzelésünk arról, hogy mi történik, de szubjektíven nem vagyunk tudatában annak,
hogy az elménk mit csinál.
És mégis ha arra gondolunk hogy mi az ami számít, ami számít az a tudatosság és annak a tartalma.
278
00:27:31:30 --> 00:27:33
A tudat minden.
A tapasztalatunk a világról, a tapasztalatunk azokról, akikkel törődünk mind a tudatban és a tartalmában helyezkednek el.
Szóval bármi legyen is a tudatosság eredete, a legfontosabb kérdés számunkra az,
hogy hogyan lehetünk ténylegesen boldogak ebben az életben. Hogy teremtsünk olyan életeket, amelyeket tényleg érdemes élni,
mindamellett, hogy ezeknek az életeknek egyszer vége lesz.
283
00:28:03:30 --> 00:28:09
Mindannyian boldogságot keresünk és próbáljuk elkerülni a szenvedést,
ami nem azt jelenti hogy csak örömöt akarunk és a lehető legegyszerűbb életet.
Sok dolog amit szeretnénk az életben, sok dolog amit megakarunk tapasztalni harccal jár,
sokan megtanulják szeretni magát a harcot.
Minden atléta tudja, hogy van egy fajta fájdalom, ami jól esik.
Ha a súlyemelés égető érzése egy betegség tünete lenne, elviselhetetlen lenne,
de mivel egy megeröltető edzés kontextusában történik és erősödik ott, a legtöbb ember megtanulja élvezni.
A fogalmi lencse amin keresztül nézünk még elég intenzív érzéseket is, nagyban befolyásolja, hogy milyennek érezzük azt.
Ez egy mód a sok közül, ami által az élményeinkről kialakuló gondolataink megváltoztatják az élményeink karakterét. 
Tehát a keret amit a jelen pillanat köré helyezünk fontos és nagyban eldönti, hogy milyen élményünk lesz róla,
de van módja annak, hogy megtapasztaljuk az életet meztelenebbül.
Hogy megtapasztaljuk egy egyértelmű keret nélkül.
Hogy megtapasztaljuk közelebbről a jelen pillanatot, anélkül hogy bármit változtatnánk rajta.
És vannak technikák ennek az eléréséhez.
Úgyhogy szeretnék kipróbálni egy kísérletet. 
Csukd be a szemed. 
És helyezkedj el kényelmesen, ahogy jól esik ülni... 
és csak érezd magad ahogy ott ülsz a székedben. 
Vegyél pár mély levegőt, és hagyd hogy a gravitáció belehúzzon a székedbe. 
Hagyd, hogy a lélegzeted működjön természetesen. 
Vegyél tudomást az ülés érzéséről.
Érezd a tested súlyát
érezd a karjaid és vállaid súlyát.
érezd ahogy a lábaid és a hátad ellentart a széknek.
és csak észleld a tested akármilyennek érzed, akármilyen érzések jönnek
nyomás, vibrálás, melegség, feszültség, fájdalom...bármi ami megjelenik
próbáld meg ezt olyan behatóan érzékelni amennyire csak lehet
most fokozatosan figyeld meg a légzés érzését, akárhol is érzed
az orrod hegyén, vagy a mellkasod/hasad emelkedésében és süllyedésében.
Csak fordíts figyelmet az érzésekre, amik a be- és kilégzésekkel járnak.
Nem kell, hogy irányítsd a lélegzeted, csak hagyd hogy jöjjön és menjen
Próbáld meg figyelemmel kísérni a belégzést a pillanattól amikor megjelenik, addig amíg befejeződik.
Majd próbáld ugyanezt a belégzéssel.
Figyelj a hangokra a teremben.
Csak hagyd, hogy az elméd egy tér legyen amiben hangok és érzések megjelennek
Nem kell komolyabb erőfeszítést tenned, hogy koncentrálj, csak vedd észre azt, ami spontán megjelenik
Nem kell megindulnod az irányába, csak vedd észre a következő érzést, a következő hangot
Most próbálj meg még mélyebben figyelni, mintha egy réteggel lejjebb mennél
Például figyeld meg az érzéseket a kezeidben
Ha közelről megfigyeled, észreveszed, hogy nem érzed az alakjukat
Van egy elképzelt képed a kezeidről, de ha a tiszta érzését veszed a kezednek,
csak bizsergést, vibrálást, nyomást...
Egy homályosabb, érzésekből álló felhőt...
Próbáld meg olyan behatóan érezni a kezeidet, hogy felismerd az alakját
És így tovább a tested többi részével
Próbáld meg csak hagyni, hogy egy érzésekből álló felhővé oldódjon
Csak legyél a tér, amiben minden új érzés megjelenik
Érezd az arcod és a fejed
Lehet azt érzed, hogy a tudatod a fejedben van, vagy az arcod mögött
de ami a tapasztalatot illeti ezek is csak új érzések amik megjelennek a tudatodban
Az egyetlen bizonyítéka a fejed és az arcod létezésének, csak megjelenik a tudatodban, ebben a pillanatban
Figyeld meg, hogy milyen hangulatod van. Nyugtalannak, vagy unottnak érzed magad...
Fogd fel az energiahalmazt úgy, mint egy újabb tárgyat, ami megjelenik a tudatodban
Érezd ezeket a tudat állapotokat, akárhogy is jelennek meg a testedben
Ha álmos vagy, figyeld meg ezt az érzést, mint egy érzésekből álló mintázatot az arcodon és a szemeidben
Tehát a hangok és érzések csak elfoglalják ezeket a helyeket, a tudatod nyitott terében.
Lehet észre veszed, ahogy próbálsz a nyers érzésekre figyelni,
hogy gondolatok folyamatosan rádtörnek, azon kapod magad, hogy gondolkozol, anélkül hogy tudnál róla
És ahogy ezt észreveszed, észreveszel egy gondolatot az elmédben
Fogd fel ezt úgy, mint egy tárgyat a tudatodban. Nézd meg, ha ez egy kép,
vagy ha valamilyen nyelvi dolog
Majd térj vissza az érzésekhez, hangokhoz
Csak egy pár pillanatig folytatjuk még, szóval kezd el újra, mintha csak most kezdenéd először
Csak érezd a következő lélegzetet.
Oké, nyisd ki a szemed
Könnyű azt érezni, amikor kinyitod a szemed, hogy valami nagyon megváltozott
Egy pillanattal ezelőtt úgy tűnt, hogy a fejedben vagy, és a belső élményeidre koncentrálsz,
de kinyitottad a szemeid és újra kint vagy a világban.
Pedig semmi nem változott igazából
A világ amit nyitott szemmel látsz ugyanaz, mint ahol csukott szemmel voltál
Ez a tudat.
Nem állítom, hogy a világ nem valós
De ami a tapasztalatodat illeti, pontosabb azt mondani, hogy én és mindenki más itt
a tudatodban vagyunk, mint hogy a tudatod ebben a teremben van.
Az élményed alapján.
Itt egy módja annak, hogy lásd ezt: képzelj el egy ekkora gyémántot a két kezem között
Vagy csak vetítsd ki ide
Attól függően, hogy mennyire tudsz jól vizualizálni, nagyon gazdagnak kell, hogy tűnjek.
Még ha nem is vagy jó ebben, akkor is ide tudsz vetíteni valamit, valami megváltozik.
Amikor megkérlek erre.
363
00:38:32:30 --> 00:38:35
Változtasd egy paradicsommá!
Láthatnám a kezeket,
Hány embernek változik a vizuális élménye, ha ide vetít valamit?
Hány embernek nincs fogalma se arról, hogy miről beszélek?
Benne vagyok az agyadban. Mindenki aki itt van, benne van az agyadban.
Csípkedem az agyad. Tudat csípkedi a tudatot.
Bármi, amit képes vagy megfigyelni a testedben, az elmédben, a világban, 
annak csak egy helye van, ahol meg tud jelenni.
A tudatos élményedben.
372
00:39:19:45 --> 00:39:23
Nem mondom, hogy ez az egész csak egy álom,
de neurológiai értelemben nagyon hasonlít egy álomra,
egy álomra, ami a külvilágból jövő jelekre épül
és az álom amit mi álomnak nevezünk, olyan álom, amit nem befolyásolnak a külvilágból érkező jelek.
Ezért tudsz látszólag bármit megtenni büntetlenül.
377
00:39:44:30 --> 00:39:48
De neked csak az agyad van.
Mindig csak az agyad volt.
Ennyit tudsz felajánlani más embereknek.
Ez lehet hogy feleslegesnek tűnik, amikor annyi más része van az életednek, amivel foglalkoznod kell.
381
00:40:04 --> 00:40:08:30
Amikor próbálsz egy karriert építeni, vagy beteg vagy...
382
00:40:08:30 --> 00:40:10
De akkor is igaz.
Ha folyamatosan dühös, elkeseredett, összezavarodott, vagy útálatos vagy,
nem számít mennyire sikeres vagy, vagy hogy ki van az életedben, nem fogod tudni élvezni a helyzetet.
Úgy sejtem, hogy tudnál csinálni egy listát arról amit tényleg meg akarsz változtatni az életedben
Mi a jelentősége a dolgoknak azon a listán?
Úgy tűnik, mintha minden dolog azon a listán azt ígérné, hogy ha ezt meg tudnád tenni,
okod lenne, hogy boldog legyél a jelen pillanatban.
Mind próbálunk találni egy utat vissza a jelen pillanatba
és kellően jó indokot, hogy boldogak legyünk ott.
És a meditációs gyakorlat, amit mutattam (amit sokszor hívnak 'éberség meditációnak')
csak egy trükk, hogy elérjük ezt.
Ez egy trükk, amivel félre teszed a tennivalóidat, ha csak egy pillanatra is,
és találsz egy beteljesülést a jelen pillanatban.
És nem mondom, hogy minden a listádon lényegtelen, vagy nem éri meg elérni azt,
de milyen elégedetlennek kell lenned a jelennel, ahhoz, hogy elképzelj egy kielégítő jövőt?
Mennyire lelkibetegnek kell lenned, mennyire boldogtalannak?
Mennyire stresszt kell, hogy érezz?
Mennyire kényelmetlen társaság lehetsz mások számára? 
Ha folyamatosan felhántorgatod, hogy mit tettél, mit tehettél volna, mit tettél volna, ha lett volna alkalmad..
El fogsz siklani az életed felett.
Nem fogsz tudni kapcsolódni hozzá, nem fogsz tudni kapcsolódni más emberekkel
Amikor mások beszélnek, arra fogsz várni, hogy befogják és mondhasd végre, amit te akarsz mondani
Még ha nincs is lehetőséged a beszélésre, mint most, amikor csak hallgatnod kell,
a beszélgetés autómatikusan folytatódik.
Egy hang van a fejedben, ami folyamatosan beszél.
Nem vetted még észre?
A beszélgetésnek, amit magunkkal folytatunk a nap minden percében ára van.
Nem mondom, hogy a kalandozó gondolkozás nem fontos, vagy hasznos,
de ez a mechanizmus, ami által a legtöbb szenvedésünk létrejön:
A bánat, a kétely, az idegesség és a félelem
és igen, a haláltól való félelem.
Gondolkozni hasznos, de folyamatosan eltévedni gondolatokban nem az.
Túsza lenni a következő gondolatnak, ami a tudatban spontán megjelenik nem hasznos.
Szóval ha van egy ellenszere a haláltól való félelemnek és a gyász élményének,
ami értelem-kompatibilis,
úgy gondolom, az itt található.
Az élet értelme elég egyértelmű...
419
00:43:32:30 --> 00:43:37
Miért teremtünk kultúrákat és formálunk kapcsolatokat?
Az egyszerű fennmaradáson kívül.
Folyamatosan próbálunk építeni és megjavítani egy világot, amiben az elménk létezni akar.
És mi, az emberiség egyetlen részei vagyunk, akik rájöttek, hogy a vallás nem egy megfelelő módja ennek.
423
00:44:00 --> 00:44:03:45
Úgyhogy nekünk egy új beszélgetést kell kezdenünk.
424
00:44:03:45 --> 00:44:06
Köszönöm szépen!
Köszönöm!
Itt az ideje a kérdéseknek.
Mondtam én, hogy egy jedi.
Ott fent, az kijárat jel felett, férfi a fehér pólóban!
Hello! Kíváncsi lennék a véleményedre egy középúttal kapcsolatban, amiről próbáltam meggyőzni embereket..
középút a halál, mint vég és a te iPad 25-ös tudat feltöltéses ötleted között
Szóval nekünk még nincs iPad 25-ünk, de van 4000 tudat szimulátorunk itt
Ma délután a Hitch folyamatokat szimuláljuk, szétszórva őket egy rendszerben...
Ez persze nem olyan fizikai és nem olyan megnyugtató, mintha itt lenne
De igazi valamilyen értelemben és valamilyen enyhe módon aktív
És ennek a tudatnak egy részét mi továbbvisszük
Ez megkövetel egyfajta erőfeszítést is,
és ugyanakkor azt is jelenti...
Attól tartok, hogy egy két fontos szót nem értettem tisztán
Bocsánat, kicsit meg vagyok fázva, szóval ez lehet a probléma.
Tudnád ezt egy kérdésként fogalmazni légyszíves?
A kérdésem, hogy működhetünk e mi úgy, mint ez az iPad 25, olyanoknak, akik meghaltak?
mint egy szimulált halál utáni élet
Azt hiszem értem a kérdést
445
00:46:03 --> 00:46:10:30
és ha nem tévedek Douglas Hofstadter úgy gondolja ez így van, hogy
446
00:46:10:30 --> 00:46:20
lehetséges annyira beleélni magad egy másik ember tudatába, a gondolataiba, a gondolkodási módjába,
hogy a memóriád róluk egy emulációjuk legyen. És ez egy módja annak, hogy a tovább élésükre gondolhassunk.
Ez nekem nem elég és nem lesz elég az emberiség többi részének sem,
akiket a különbség érdekel aközött, hogy elvágják a képet és vége, vagy részesülsz valamilyen élményben a halál után.
Nagyon sok ellentmondás lép fel egy emberi tudat tényleges másolásánál
és nagyon nehéz belegondolni abba, hogy milyen lenne ha tényleg feltölthetnénk a tudatunk,
de az ötlet, hogy valahogy mindenkinek a memóriája rólunk egy módja annak, hogy tovább éljünk
egy fontos értelemben szerintem nem működik.
Ez fontos persze és jó arra gondolni, hogy valakinek a befolyása a világra hogyan bontakozik ki,
és hogyan él tovább ilyen értelemben az emberekben, de ez nem él tovább abban az értelemben,
ami az embereket ténylegesen érdekel.
Van itt egy kérdés lent, az alsó szinten.
Ott az ajtó mellett
Jó estét Sam!
Szia!
Először is köszi!
Egy elég tág kérdés, de érdekelne mi a véleményed a DMT-ről,
nem tudom mennyit tudsz róla, gondolom többet, mint én, de ha megtalálható természetes formában az emberi agyban,
miért van ez? Van e valami amit szeretnél mondani erről?
Igen, nos nem vagyok abban a helyzetben, hogy beszéljek róla, mert nem próbáltam.
Azoknak akik nem tudják mi az a DMT, ez egy anyag, ami arról híres hogy a legerősebb pszichoaktív drog,
nem a méretét tekintve a kellő dózisnak, hanem a hatásai miatt.
Azzal is kitűnik a sorból, hogy ez hat a leggyorsabban
és ez egy endogén molekula, ami alapból van az agyunkban és máshol is, szóval ez egy...
valamilyen értelemben egy illegális idegsejt, ami akkor lép életbe, ha az emberek ilyet szívnak, vagy lőnek be.
És ez a legrövidebb, és mégis a legdurvább változást eredményezi a tudatban.
Egy LSD élmény lehet akár 10 órás is, DMT pedig 10 perc összesen
És a megjelenése ennek az élménynek érdekes, mert ez nem te vagy egy megváltozott érzékeléssel,
amiről az emberek inkább beszámolnak, ha elegendő DMT-t juttatnak a szervezetükbe,
ami állítólag nem könnyű, mert olyan kellemetlen a füstje...
tehát arról számolnak be, hogy olyan mintha kilőtték volna magukat a testükből és valahol máshol landoltak volna.
és a megjelenése ennek az élménynek szinte soha nem egy klasszikus vallásos élmény,
mindegy ki vagy, aki beveszed ezt a drogot, nem találkozol Jézussal, a nagymamáddal, vagy Buddhával,
ehelyett amit a beszámolók mutatnak, az nagyon bizar, idegenekkel való találkozás.
Amit itt leírtam valószínűleg teljes őrültségnek tűnik a legtöbbeknek ebben a teremben,
de rákeresel neten és találsz okos, komoly embereket, akik próbálják megérteni ezt a jelenséget.
De én sose próbáltam és így nem beszélhetek róla úgy, mint valaki, aki magáévá tette ezt a tapasztalatot.
Még egy kérdés...itt fent a kijárat feliratok felett.
Szia Sam! Ateistaként én igazán elkezdtem értékelni az életet és az élet méltóságát, de a probléma az,
hogy most, ha bármilyen halál esetről hallok, ami szándékosan történt, vagy valakinek a figyelmetlensége miatt,
elszomorít és dühös leszek tőle. Eddig csak úgy voltam vele, hogy balesetek történnek, mert meg kellett történniük
De mostmár látom más emberek felelőtlenségét, ami egyeseknek az életébe kerül
Mit tegyek ezzel a dühvel, a gyásszal? Mit tegyek én, vagy más emberek, akik tisztán látják más emberek felelősségét?
Nos, ez a hozzáállásbeli változtatás, amit ajánlottam,
a meditációs gyakorlat amit belecsempésztem a beszédembe, és ráerőltettem 4000 ateistára...
Így mostmár mind buddhisták vagytok, sajnálom, hogy ezt tettem veletek.
De ez egyfajta ellenszere ennek a szenvedésnek.
Ha közelről megfigyeled a szenvedésed működését, észreveszed, hogy amikor szenvedsz,
gyakran el vagy tévedve a gondolatok között.
Ami egyből megtántorít, az hogy van ami miatt érdemes szenvedni
Ha elmondják nekem hogy a gyerekem meghal és véget vethetek a szenvedésemnek,
a gondolatok megszűntetésével...
Igen, valamilyen értelemben, de ezt nagyon nehéz megtenni, amikor ilyen magasan a léc,
amikor egy hozzád közeli álló elvesztéséről van szó,
de lehetséges..
A dolog, amit csináltak 5 percig, az egy olyan dolog, amit én csináltam hetekig, hónapokig elvonulva mindentől
és napi 18 óráig csendben csak ezt a gyakorlatot végeztem.
Sok időbe telik észrevenni, hogy mennyi gondolat homályosítja el a képedet a jelen pillanatról
és mennyi érzésünk jön csak abból, hogy folyamatosan pörögnek ezek a tudattalan gondolatok
És amikor valami rossz történik, ezek a tudatalatti gondolatok előtörnek,
ezek gyász táplálta gondolatok: hogy nem látod őt többet, az emléke annak, hogy mennyire szeretted őt,
és oda-vissza, oda-vissza, amíg el nem leszel halmozva ezekkel a gondolatokkal
és legtöbbünknek nincs is más választása mint hogy túsza legyen a következő megjelenő gondolatnak.
És ha van megnyugvás a halállal szemben és az elveszítéssel szemben,
a megnyugvás a jelen pillanat megtalálásában rejtőzik
és abban, hogy elég figyelmet fordítsunk rá, ahhoz, hogy...
észre tudd venni, hogy a tudatod önrendelkezésű még ilyen érzelmi fájdalom jelenlétében is.
És ez oldja a fájdalmát ennek a fájdalomnak.
Ez egyfajta keret adási probléma, ez a különbség aközött, hogy a fájdalom a karodban azért van mert ilyen jól emelsz már súlyokat,
vagy azt gondolni, hogy azért van, mert csontvelőrákod van.
Lehetne ez pontosan ugyanaz az érzés, de a kerete óriási különbséget adna.
Tehát amit ajánlok neked...
Nagyon sok jó dolog jön abból ha...
Nem igazán gondolunk arra, hogy edzük az elménket.
520
00:54:19 --> 00:54:24:30
Sokat gondolunk a testünk edzésére, sok figyelmet fordítunk a fizikai egészségünkre
521
00:54:24:30 --> 00:54:30
Sok figyelmet fordítunk több információ szerzésére, oktatásra, több dolog megértésére, több információra
de nagyon kevés figyelmet fordítunk magának a figyelemnek az edzésére.
És ennek az ára, (amiről komoly mennyiségű neurológiai vizsgálatok tanúskodnak, kifejezetten az éberség meditációról)
az, hogy az érzelmi önszabályzásról, a kognitív fejlődésről és még rengeteg jó dologról, ami történik,
ha elengeded a stresszt, és a gondolkozás autómatikusságát egy pillanatra
és csak figyelemmel kíséred a következő érzést, gondolatot, pillanatot, hangulatot...
Ez az élményünk a pillanatban és itt van megnyugvás, de nem könnyű elérni, gyakorlással jár és türelemmel.
Elhatározottság kell ahhoz, hogy ne kalandozzunk el és ne gondolkozzunk.
De nem mondom hogy a gondolkozás nem hasznos, nem mondom, hogy a világ megértése nem fontos,
van ez az általános némaság a meditálók között, ami szerintem egyáltalán nem működik
És nem akarunk egy olyan kultúrát, ahol az emberek nem akarnak javítani a világon
De ha van bármilyen kevés igazság is a vallásokban, amiket ilyen helytelennek találunk...
És van egy karneválnyi hibájuk...
Az igazság az, hogy bele lehet úgy süllyedni a jelen pillanatba,
hogy szentnek érezzük azt és hogy ne legyen problémánk. 
És ez egy tény, amire annyi beszámoló van..és sajnos a legtöbb ilyen beszámoló vallásos baromsággal fertőzött.
Fordította: Fekete Gergely
