Det her er noget stort, fordi jeg aldrig før har været en del af et event som dette. 
Jeg føler mig nu som en del af dette symposium og det er jeg så glad for. 
Jeg ved at jeg er en del af symposiet. 
Selvom det kun er en lille del, så er det alligevel vigtigt.
Det her bliver meget spændende.
Jeg er meget glad for at kunne være med i et internationalt madsymposie.
Det der mest interesserer mig er det nye andinske køkken. 
Som forstår hvordan man laver mad med de lokale råvarer.
Vi finder det ikke nødvendigt at tage til byen for at købe ind, 
da vi bor langt ude på landet. 
Vi har mange nærende råvarer i vores område. 
Jeg synes det er bekymrende at folk fra min region dyrker nærende fødevarer, 
men tager til byerne for at sælge dem, 
i stedet for selv at spise dem. 
De tager tit quinoa med til byerne og bytter det for ris. 
Og det synes jeg er ærgeligt, 
fordi vi bør spise vores egne lokale fødevarer, 
som giver bedre næring i stedet for at bytte dem. 
Når vi den dag i dag spiser mad, 
ved vi ikke hvad der er godt for vores kroppe. 
Og hvad der ikke er så godt. 
Derfor aldres vi hurtigere og vi mister vores kræfter.
Dermed mister vi også lysten til at arbejde. 
Vores forfædre spiste vores egne lokale råvarer fra Bolivia,
såsom for eksempel quinoa og kartofler.
Det var rigtig gavnligt for deres kroppe.
Det der sker den dag i dag er, at vi spiser meget ris og pasta, 
som er blevet importeret fra andre lande. 
For os, er dette event meget vigtigt, 
da det vil kunne skabe den ændring, der er behov for. 
Vi er nød til at formidle de vigtigste budskaber videre
til beboerne i de landsbyer vi lever i. 
Vi prøver at sætte fokus på vores produkter. 
Mange mennesker i Bolivia kender ikke 
til alle de frugter og grønsager de findes. 
Jeg synes det er en super god ide,
at vi fokuserer mere på de lokale fødevarer 
fra de forskellige regioner i Bolivia. 
Og jeg synes at det er en rigtig vigtig ting for Bolivia. 
Det er vigtigt at redde de kulinariske traditioner vi har i Bolivia.
Hvis vi ikke gør noget ekstra for at redde disse traditioner, 
kan vi risikerer at miste dem helt. 
Det er det vigtigste lige nu: 
At redde de tusindeår gamle traditioner. 
Hvis ikke vi arbejde hurtigt, vil vi miste dem 
og det vil være enormt ærgeligt. 
Jeg er glad for at kunne arbejde her i dag i selskab med mine kammarater.
Og kunne servicerer gæsterne og kunne sørge for at alle tingene er på plads,
eller kunne arbejde under pres når tingene ikke er på plads!
Jeg er glad for at være her i køkkenet,
for jeg elsker virkelig det her arbejde. 
