
on hi hauria algun contagi.


I seguim parlant de dades,

les dades de la crisi
del coronavirus

i ara ho fem amb tot un expert,
amb l'analista Joe Brew.

Abans que res expliquem als
espectadors quina és la seva feina,
que és exactament
un analista de dades?

Vivim en el regne de les dades,
del Big Data?

(Brew) Sí, jo tinc una empresa
d'anàlisi de dades.

És una branca que va sorgir fa uns
anys

perquè els mètodes tradicionals no
n'hi havia prou.

Parlem de dades,
en concret de les del coronavirus.

Cada dia s'actualitza el total
d'infectats, de víctimes mortals,

i també el de persones
que han rebut l'alta.

A Espanya s'han superat
els 100.000 infectats


i les 9.000 víctimes mortals.

Aquestes són les dades centrals
que hem de conèixer,


o hi ha alguna d'altra més?


Vosté a quines para més atenció?

Quan donem aquestes xifres, hauríem d'afefoir "almenys".


Es parla dels casos confirmats,

però tothom reconeix que hi ha una
taxa desconeguda.


No és possible comptar-los tots.


No sabem les xifres reals.

HI ha un estudi que deia que el 15% de la població espanyola


ja s'havia infectat,

cosa que seria bona per la
immunuitat,

però dolenta perquè hi hauria molta gent amb capacitat d'infectar.

La diferència de morts entre aquest mes i un de normal

ens diu alguna cosa que no diuen les dades dels hospitals.

Les morts indirectes tenen a veure, per exemple, que si tens un accident

no et puguin atendre a l'UCI.

O una persona podria morir per
estrés, també.


Hem de mirar les dades dia a dia

i comparar-les
amb les del dia anterior?


Però també amb l'any anterior.

Sí, el dia a dia ens diu bastant
poc.

Les dades que tenim són
hospitalàries,

però no són representatives de tota la societat.

Un analista ha de dir el que està
passant


però també ha de predir què passarà,

i per això calen moltes dades.

Com anem de transparència a
Catalunya i Espanya?

També parlarem de les rodes de
premsa als periodistes.


Jo crec que podem millorar tots.

Potser els governs del món no ho
prioritzem,

però la transparència és molt
important


per als investigadors.

Els analistes podien preveure com ha anat tot

tenint en compte el que va passar a la Xina.


A llarg termini és molt difícil.


Tots els models tenen marge d'error.
Parlo de com la ciutadania rebem les dades.

El tema és nou, no coneixíem aquest virus.


Com s'han de donar les dades?

Jo veig molta demanda de dades i
poca oferta.


La investigació és molt lenta.

Espero que aprenguem a ser més
ràpids,


a partir d'això.

I espero que els governs aprenguin a ser més transparents.

I la ciutadania no havia volgut mai tantes dades.

Els diferents països fan servir la
mateixa metodologia?


No, ens agrada comparar,

però els mètodes són diferents i és molt difícil de fer.

Ahir l'alcalde d'Igualada,
Marc Castells,

va denunciar que la xifra de morts
oficial a la Conca d'Òdena

per aquesta epidemia
no s'acostava gens a la real.

Les dades oficials, que anem
coneixent dia a dia, són fiables?

Vosté creu que la xifra
d'infectats i morts


es correspon amb la realitat?

Sí, en el sentit que estableix un
mínim.


Però cal repetir "almenys".


40 morts vol dir "almenys 40 morts".
Però si ho comparem amb les dades de l'any passat,

veiem que hi ha 60 morts que no
tenen explicació.


JO confio més en la segona dada.


Crec que hi ha hagut 100 morts.

Aquest excés de mortalitat és molt
important.

Es podem afegir les xifres al marge d'error.

A Catalunya,
segons les últimes dades,

ahir es van registrar 177
defuncions per coronavirus,

elevant el total de víctimes
mortals fins les 1.849.

Els nous contagis confirmats
van ser 1.218,

i el total és a punt
de superar els 20.000.


Podem veure dues gràfiques,

una sobre la corba
de casos a Catalunya

i una altra sobre aquest mateix
paràmetre a Espanya.

Estem arribant al pic?
Què indiquen aquests gràfics?


Crec que sí, que hi estem arribant.

Superar el pic és diferent,


perquè pot durar dies o setmanes.


Arribar al pic no és cap victòria.


Wuhan va arribar al pic fa mesos


i just ara comencen a desconfinar.


Cal ajornar els casos en el temps


i protegir els més vulnerables


i els serveis sanitaris,

però sense fer gaire mal a
l'economia.

Com s'imagina el futur
postcoronavirus


si no hi ha vacuna=


És difícil d'imaginar.

No hi ha cap eina farmacològica,
només en tenim de socials.


Hem d'aprofitar la tecnologia,

màquines que ens poden
geolocalitzar.

Cal estudiar què ha fet Corea del
Sud, la Xina..

I també aprendre dels errors dels
altres.

El futur passa per una mena de DNI
víric?

El futur passarà sobre amb qui es
pot anar a sopar

en funció de si hem passat la
malaltia?


Sí, hem de canviar de xip.

Ens resignem a un confinament que
pot durar molt temps

o desconfinar-nos de manera
intel·ligent.


Cal aprofitar les dades

en funció de si s'ha estat infectat o no.


Després caldrà afegir el sector por.
Suposo que serà en funció del que
duri el confinament.

No sabem el que trigarà a baixar el pic.


Hem seleccionat gràfiques d'Itàlia.
Aquestes línies indiquen moltes
coses.

Estem acostimats a veure-les a
partir del marc estatal.


La trajectòria és la mateixa,


tot i que una setmana més tard.


I Itàlia va esperar als 5.000 morts,

i Espanya ha comès el mateix error,

per decretar el confinament.

A continuació podem veure un mapa
d'Europa amb les zones


més castigades pel coronavirus.


Que ens indica?


El vaig treballar molt,

perquè és difícil combinar les dades entre estats.

Les fronteres geopolítiques són
clares.

Hi ha raons socials però també raons polítiques.

Els brots tenen una dimensió
temporal,


però també geogràfica.


I aquest tema s'ha polititzat molt.
Dir això sembla que sigui
posicionar-se políticament,


però no hauria de ser així.

I el cas d'Alemanya té moltes mens
víctimes.


Hi ha moltes teories.


Una podria ser el component social,
el dinar a casa l'àvia dels
diumenges.


L'altra és la manca de proves.

És molt perillós fer comparacions
entre països,

perquè si no es fan les mateixes
coses


els resultats sempre són diferents.
