Estem davant
d'una revolució genètica?
Saps el que vol dir CRISPR?
CRISPR...
No?
La tecnología CRISPR permite reescribir la información genética
de prácticamente cualquier ser vivo.
Per exemple, virus de la sida...
Con CRISPR se puede curar.
Un moment...
...to study diseases like cancer...
Què et va passar?
Vaig tindre càncer.
Però ara ja estàs bé. La teràpia gènica t'ha salvat la vida.
Es un milagro.
Tu em recomanes que em faci
una seqüència genètica?
Dirà com es morirà?
Cómo no se morirá.
-Bastante equilibrado.
-Mucho.
Coneixes el Josiah Zayner?
És dels biohackers més coneguts.
Vaig veure unes imatges
teves punxant-te CRISPR.
Això ho hem de regular.
Portat a l'altre extrem podria crear monstres. És molt perillós.
Sí, como un coche circulando
a 150 km/h.
# (Rivvrs, "Hold on")
#
# Take your time,
# let it go,
I know it's on your mind.
# Know that it's waiting for you.
# Know that it's waiting for you.
# Know that it's waiting for you.
# Know that it's waiting for you.
# Know that it's waiting for you.
# It's waiting, so hold on... #
Tu ets el David.
Sí.
Què tal, David?
Molt bé.
Com estàs?
Escolta, pel que sé,
no fa tant temps...
que tu no podies anar ni amb bicicleta, no podies anar a escola,
no podies fer una vida normal,
què et va passar?
Vaig tindre càncer.
Leucèmia limfoblàstica aguda.
Però ara ja estàs bé. Per què?
Perquè he fet una teràpia gènica.
Una teràpia gènica.
Una teràpia gènica que, diguem-ho,
t'ha salvat la vida.
Me l'han fet a Sant Joan de Déu.
Quan et van diagnosticar,
David, la malaltia?
La primera vegada
va ser als cinc anys.
Als cinc anys.
Te'n recordes, no, Lídia?
Suposo que aquell moment
que estàs amb els metges
i et diuen que el teu fill de només cinc anys té una leucèmia...
Me'n recordo perfectament.
Bueno, no es trobava bé.
No es trobava bé i vam anar
a un metge, a un altre,
fins que van decidir
fer una analítica.
I a l'analítica és quan van...
van haver de córrer.
I a partir d'aquell moment
el primer tractament.
Quin va ser el primer tractament?
Tractament de quimioteràpia.
Una quimioteràpia.
Sí, el que passa,
que al cap de cinc anys i mig...
va tenir la primera recaiguda.
Amb cinc anys pot ser
una mena de joc desagradable,
però tampoc n'ets conscient, ets molt petit, però aquí ja en tens 11.
És el que tu has dit,
la primera vegada tenia cinc anys,
i no tenia consciència de res.
I amb 11 ja m'ho van explicar tot,
i tenia molta por.
Pero bueno, cogimos fuerza de donde no la teníamos y para adelante,
y a luchar, a luchar con él, evidentemente,
porque había que prepararlo
para un trasplante de médula.
Li va bé?
Li va molt bé.
Fins un dia que torna a recaure?
Sí. En una revisión normal.
Ahí no se encontraba mal.
Allà, tu, amb 13 anys,
David, què penses?
Vaig veure tota la família
trista i així,
i jo vaig dir:
"A la tercera va la vençuda."
Vas dir:
"A la tercera va la vençuda."
Tenir un fill així, efectivament, és a dir, aguanteu els pares perquè...
Había que luchar.
Amb una bèstia així...
Él decía: "No te preocupes, mama,
porque la tercera será la vencida."
I els metges què us deien
a Sant Joan de Déu?
Nos dice la doctora
que dentro de lo malo
que ella tiene algo que ofrecernos.
Que es un ensayo clínico
que se llama CAR-T 19,
que solamente entrarán unos niños con unas específicas condiciones,
y que dentro de lo malo tenemos
la suerte de que estamos dentro.
I la resposta és unànimement ràpida, de dir sí, o us ho penseu molt?
Firmamos todo sin leer.
Porque está la vida
de tu hijo en juego.
Evidentemente,
te agarras a lo que te digan.
Y además nosotros teníamos
una fe ciega en la doctora,
y ella nos dijo: "Ya verás
como irá todo bien. Lo sé."
# Que al final tot anirà bé.
# Quan de cop la sort s'apagui,
# si estem junts serà més fàcil.
# Al final tot anirà bé.
# que aviat tot el que cou
s'ho endurà el temps.
Al pacient
que se li aplica aquesta teràpia
se li fa un tractament
molt individualitzat,
de forma que necessitem
les seves pròpies cèl·lules,
el sistema immunitari,
i un cop tenim aquestes cèl·lules
ja al laboratori
les manipulem genèticament,
les tornem a posar al pacient,
com si fos una transfusió de sang,
i aquestes cèl·lules són capaces, generalment,
de trobar la cèl·lula leucèmica
i destruir-la.
Aquesta teràpia és una teràpia complexa, individualitzada,
que té un cost molt elevat.
Potser ens n'anem
a mig milió d'euros
i això és un cost molt elevat
que afortunadament el nostre sistema sanitari públic està finançant,
en els nens que s'ha demostrat
que és eficaç,
però que si això ho haguessin
de pagar els mateixos pacients
no seria assumible
per la majoria de les persones.
Clar, la pregunta és:
ara, tu, David, com et trobes?
Jo, molt bé.
Perfecte.
Perfecte.
Com mai.
Sí, sí, molt bé.
Pots anar a escola, pots agafar
la bicicleta, pots fer esport...
Com un altre nen.
Com un altre nen.
Molt bé.
Per tu això és
com una mena de miracle.
Es un milagro. Es un milagro.
El que estem veient amb aquest tipus de teràpies gèniques
és que, indiscutiblement,
això és el futur.
I tant.
Porque además son tratamientos
que no son nada agresivos.
Él no sufrió,
como ha sufrido las otras veces.
Y en quince días él...
Bueno, aquí lo ves...
Estupendo.
...después de tres años, estupendo.
# Goes my heart
on the side of my sleeve
# whispering something
I can hardly believe.
# Let me take... #
Solo él sabe lo que ha pasado.
Sí, sí.
# ...'cause love is all we need. #
Revolució en el camp de la genètica.
El Regne Unit s'ha convertit
en el primer país europeu
a obrir la porta a la manipulació genètica d'embrions humans.
Important avenç científic en
la lluita contra el càncer de còlon.
Un equip internacional ha seqüenciat el genoma d'aquesta malaltia.
L'aparició d'una tècnica que permet fer canvis en la càrrega genètica
de manera eficaç i assequible
està obrint
moltes possibilitats mèdiques.
Però també podria servir per decidir l'evolució de l'espècie humana.
Estem davant
d'una revolució genètica?
Jo diria que el segle XXI
serà el segle de la genètica, sí.
Perquè està tot revolucionat.
Des de la seqüenciació massiva
com ara les noves tècniques CRISPR, que ens permetran editar...
Tècniques...?
CRISPR.
CRISPR.
Saps què vol dir CRISPR?
Repeticions Palindròmiques Curtes
Agrupades
i Regularment Interespaiades.
Necessitaria algú
que m'ho mastegués bé,
com si fos una criatura molt petita.
# (Post Malone, "Circles")
# We couldn't turn around
# Seasons change
and our love went cold.
# Feed the flame
'cause we can't let go.
# Run away,
but we're running in circles.
# Run away, run away, run away. #
Hola, niños, supongo que habréis oído hablar de CRISPR alguna vez.
No.
¿No?
Voy a intentar solucionarlo.
Os voy a dar la clase
más corta de vuestra vida.
Os voy a intentar explicar
qué es esto de CRISPR.
Y para eso
os tengo que recordar algo
que es fundamental
para los seres vivos,
y es que todos, todos,
absolutamente todos,
desde las diminutas bacterias
hasta las gigantescas ballenas,
incluyendo las plantas,
incluyendo las personas,
nacemos con una especie
de libro de instrucciones.
Ese libro de instrucciones
se llama ADN.
-¿Habéis oído hablar del ADN?
-Sí.
Fenomenal; en algunos casos,
ese libro de instrucciones tiene, digamos, errores de escritura.
Y esos errores de escritura
pueden dar lugar a enfermedades.
Imaginaros por un momento
que fuéramos capaces de cambiar
ese libro de instrucciones,
esas palabras que hacen
que se desarrolle una enfermedad.
Eso es una realidad a día de hoy.
Resulta que los científicos
hemos descubierto y desarrollado
unas herramientas fantásticas
que proceden de las bacterias.
Estas herramientas
son lo que se llama CRISPR.
Las podemos introducir
en un paciente
y programarle una especie de GPS
que tienen estas herramientas
y decirles que vayan a encontrar
aquella palabra que está mal escrita
y que es responsable, por ejemplo, de esta enfermedad que os comentaba.
-¿Lo habéis entendido ahora?
-¡Sí!
Ara sí que ho he entès, eh? Ara sí!
No m'estranya,
perquè el Francisco Mojica...
és el descobridor del CRISPR.
Em sento realment afortunat, Francisco, de parlar amb tu,
després d'aquesta classe magistral que ens has donat
del descobriment i del que significa exactament el CRISPR.
És com si Fleming
ens estigués ensenyant
el descobriment de la penicil·lina.
I és una persona que ja fa anys
que es rumoreja i es comenta
que després de Ramón y Cajal
i de Severo Ochoa
el tercer Premi Nobel espanyol
podries ser tu.
Son rumores.
Només?
Solo rumores.
Només "rumores"?
¿Com va ser el moment
del descobriment del CRISPR,
aquest moment "eureka"?
El primer momento
fue totalmente inesperado.
Haciendo otras cosas,
como suele ocurrir en ciencia,
estaba implicado
en mi tesis doctoral,
e intentábamos averiguar
cuáles eran los mecanismos
que utilizaban unos microorganismos
parecidos a las bacterias
que se aislaron años atrás
en las salinas de Santa Pola,
muy cerca de aquí.
Intentamos averiguar
cuál era el mecanismo
que les permitía adaptarse a cambios en la salinidad del medio,
y ahí nos encontramos secuenciando
con repeticiones del ADN
palindrómicas, cortas
y regularmente espaciadas,
que es lo que significa
el acrónimo CRISPR.
Eso simplemente fue
un descubrimiento inesperado,
y diez años más tarde
conseguimos averiguar
cuál era la función
desempeñada por estas regiones.
En el 2003, concretamente.
Va ser quan vau tenir constància
del que havíeu descobert?
CRISPR, en origen, es un sistema
de defensa de bacterias.
Una vez que conseguimos averiguar cuáles eran y cómo funcionaban,
dieron lugar al desarrollo
de la tecnología CRISPR.
La técnica es tan poderosa
y tan fácil de usar
que se puede utilizar
casi por cualquiera
para hacer casi lo que uno quiera
en el material genético
de casi cualquier ser vivo.
Això és molt perillós.
Sí, como un coche
circulando a 150 km/h.
Si ho portem a l'altre extrem
podria crear autèntics monstres.
Podría crear monstruos,
podría crear personas, por ejemplo,
que tuvieran mejoradas sus capacidades, incluso intelectuales,
si supiéramos bien
cómo funciona nuestro cerebro,
o cambiar características
de estas personas.
Convertir gent en soldats,
per exemple?
Soldados que no tengan miedo,
soldados que no sientan dolor...
Al final, vamos a ver, el ADN...
es lo que determina todas
las capacidades de los seres vivos.
Por lo tanto, si uno sabe
lo que está haciendo...
Francisco, quina por em fa!
No, no, absolutamente no.
Insisto,
¿te da miedo que haya un cuchillo que corta en tu casa,
y que es capaz de cortar jamón
con gran precisión,
y probablemente
habrá niños por allí?
Eso es peligroso,
simplemente hay que evitar...
que lo cojan manos
que no deberían cogerlo,
y que no se haga
lo que no se debería hacer.
Anem en positiu.
Quins elements de curació,
per exemple, pot tenir el CRISPR?
Se conocen aproximadamente
unas 6.000 enfermedades genéticas
que afectan a humanos.
Eso supone unos 75.000 cambios
en la información genética
que son responsables de esas más
de 6.000 enfermedades genéticas.
Con CRISPR se podrían, en principio,
rectificar esos errores, digamos,
responsables de esas 75.000 variantes que producen enfermedades.
Quines malalties, per exemple?
La distrofia muscular, por ejemplo.
Es pot curar la distròfia muscular.
Se ha curado en ratones.
Quines més?
Hemofilias tipo anemia falciforme,
beta talasemia,
retinosis pigmentaria,
amaurosis congénita de Leber,
distintos tipos de cáncer, infecciones por el virus del sida...
Un moment, que estic... anem a pams.
Hasta 6.000 y pico te puedo...
No, però deia, per exemple,
virus de la sida.
Con CRISPR se puede curar
y se ha curado con CRISPR
en animales adultos,
en ratones adultos infectados
con el virus del sida.
I el càncer, quins tipus de càncer estaríem parlant?
Buah...
Aquest "buah" és superesperançador.
Sí.
Ahora mismo, los ensayos clínicos que hay en humanos,
que empezaron ya en el año 2015,
tienen como objetivo fundamentalmente
curar distintos tipos de cáncer.
Curar!
Curar, sí.
Ara hi ha molta gent que deu pensar:
"Això està molt bé com a base científica i com a teoria,
però i la pràctica i això?"
Quan ho sabrem, això?
No sabemos todavía
cuándo lo sabremos.
Es decir, lo que no se puede es...
intentar ir más deprisa
de lo que se debe ir.
Aquest és el problema que tenim ara.
És a dir, on posem els límits?
Aquí és un tema que és una mica,
com t'ho diré jo?,
aigües turbulentes.
Per què?
Perquè evidentment
que hi ha unes directrius
i unes normatives,
en molts països,
que, per exemple, a Europa
i als EUA, hi ha normatives...
que et diuen fins a quin punt
pots manipular genèticament,
i si està penalitzat o no.
Per exemple, l'experiment
que aquest xinès va fer a la Xina...
estaria aquí penalitzat,
perquè hi ha una llei concreta
que diu que està prohibit
manipular genèticament
embrions humans per modificar-los.
Per tant, això ja hi és.
Però això està prohibit aquí,
però si te'n vas a la Xina
no està prohibit.
De fet, aquesta persona
l'han posat a la presó...
no per la utilització
de la tecnologia
sinó perquè no és metge.
Aquest és un dels problemes
que hi ha.
La gent diu: "Doctor: metge."
No, doctor,
perquè ha fet un doctorat.
Però no és metge, és biofísic.
I per tant l'han enganxat per aquí.
Però de fet la seva normativa
no ho penalitza.
L'ètica és una cosa que és variable,
perquè depèn
del lloc del món on ets.
Després de la classe magistral
del professor Mojica
m'ha quedat claríssim què és això del CRISPR i la seva potència.
Ara he quedat
amb el doctor Lluís Montoliu
aquí, al CSIC,
al Centre Nacional de Biotecnologia,
per passar
de la teoria a la pràctica.
Tu treballes concretament
en el CRISPR-CAS9.
Pots explicar
què és exactament el CRISPR-CAS9?
Són eines que ens permeten editar
qualsevol gen
de qualsevol organisme.
El mateix que les bactèries
fan servir per defendre's del virus
ara, fora de context, ho fem servir per editar els gens.
Editar vol dir canviar una lletra.
Al genoma tenim quatre lletres,
la G, la A, la T i la C.
Imagina't que en una posició
hi ha una A.
En aquesta A
hauria d'haver-hi una T.
Ara agafem aquestes eines,
les retallem,
esborrem la lletra que no volem
i hi posem la lletra que li toca.
Doncs aquesta possibilitat,
amb aquesta precisió,
no la teníem fins ara.
Hem de pensar-nos-ho molt bé
abans de fer-la servir.
Fer-la servir per curar malalties,
crec que tots hi estaríem d'acord.
I tant!
Fer-la servir per canviar
les capacitats de la gent,
el que se'n diu millorar
les capacitats de la gent,
jo no n'estaria tan segur.
Home, ara ha passat això
d'aquest doctor xinès...
He Jiankui.
Ell què va fer, exactament?
Ell el que volia
era tenir unes nenes
que fossin immunes
al virus de la sida.
Pensem que aquestes nenes
no tenien cap problema.
Però és que ni tan sols això,
va fer bé.
Perquè no totes les cèl·lules d'aquestes nenes
van tenir la modificació
que ell va projectar.
Vol dir que diferentes parts del
seu cos tenen diferentes mutacions.
Alguna serà la que voldria,
però no totes, no?
Jo això ho treballo
amb els ratolins,
jo això ho faig
sense cap mena de problemes.
A mi me'n surten vint, de ratolins,
i n'hi ha un que m'interessa,
el selecciono
i els altres dinou els descarto.
Això puc fer-ho amb ratolins.
Com ho faig, això,
amb embrions humans?
Com ho faig, això, amb persones?
No és ni prudent
ni èticament acceptable.
Vostè experimenta amb ratolins.
Sí.
La pregunta és:
quina mania amb els ratolins,
sempre parlem dels ratolins!
Si ens assemblem molt poc,
els ratolins amb els humans!
En biologia,
les aparences sempre enganyen.
Si jo t'ensenyo un embrió humà
i un embrió de ratolí,
veuràs que són gairebé idèntics.
Per tant, jo no puc investigar
amb persones,
no és èticament acceptable investigar amb persones,
però jo puc fer-li la pregunta
a aquell gen del ratolí,
i inferir, a partir del que aprenc,
inferir el que li passa al gen de
la persona perquè és el mateix gen.
I doctor, què fa vostè exactament amb els ratolins? Què hi investiga?
Mira, nosaltres investiguem
amb malalties rares,
que són malalties poc freqüents,
malalties que afecten
una de cada 2.000 persones.
El que va passar
a l'última "Marató de TV3".
Justament.
Una d'aquestes malalties rares,
o condicions genètiques,
es diu albinisme, que és el que jo fa més de 25 anys que estudio.
Doncs aquí mateix, sota nostre,
tenim de 25.000 a 30.000 ratolins.
Aquí baix?
Sota nostre.
# I edredons de sucre,
vol sense motor,
# i un mur de vidre
sense mala intenció,
# i els àngels riuen.
# I els àngels riuen així.
# Ai, ai, ai, ai.
# Ai, ai, ai, ai... #
Carai, quants ratolins.
Tots tenen nom o què?
Tots tenen una raó de ser,
i cadascun d'ells és un model animal d'un tipus diferent d'albinisme.
Per exemple, mira, aquí hi posa OK2, aquest és un tipus d'albinisme...
que és molt freqüent a l'Àfrica.
Fixa't que els ulls
els tenen com vermellosos.
Aquests ratolins, com les persones que tenen aquest tipus d'albinisme,
tenen problemes de visió
molt importants.
I en aquest cas també tenen
una manifestació
de pèrdua de pigmentació.
I aquí el CRISPR què fa amb això, per exemple?
Aquest era un ratolí pigmentat,
era un ratolí negre.
Però mitjançant el CRISPR
li hem incorporat una mutació
que és freqüent
a les persones que tenen
aquest tipus d'albinisme.
De tal manera que aquests ratolins
són avatars d'aquestes persones
que tenen aquesta mateixa mutació.
Ara ho entenc!
Hi ha una persona al carrer...
Sí, que l'hem diagnosticat.
...i que heu col·locat
el problema que té en aquest ratolí
per investigar-lo amb el CRISPR...
Exactament.
Ara!
Tot el que no podem fer
sobre la persona
ho podem fer en aquests ratolins.
Per exemple, si hi ha medicaments,
o drogues que podem fer servir...
per intentar millorar la visió d'aquests ratolins,
ho podem provar aquí
abans de provar-ho a la persona.
Clar, vostè parla des del punt
de vista de l'albinisme.
Però és que això...
Això serveix per qualsevol malaltia d'origen genètic.
Jo t'havia dit que ens havia canviat la vida, aquesta tècnica.
Ara ho entens.
Perfectament.
¿Fins a quin punt els ciutadans podem intervenir
en un tema que ens pot afectar tant com és aquest?
Jo crec que és molt important
que fem...
molta educació, molta formació,
i que, a més a més,
en aquest tipus de decisions,
en aquest tipus de...
com t'ho diré, jo?,
de decisions sobretot
de la bioètica,
que cada vegada és més important,
hi participi gent més variada.
No ha de ser només
una cosa dels científics,
és una cosa que hi hagi filòsofs,
metges, pacients, els que pateixen aquestes malalties,
veterinaris,
gent que hi estigui implicada.
Però sobretot la societat!
La societat ha de decidir
si vol això o no vol això.
L'ètica també ha anat canviant,
les societats han anat canviant.
Per tant, ara potser ens sembla
que no és desitjable,
i jo què sé, imagina't
un futur apocalíptic...
en què les temperatures a la Terra s'hagin aixecat tant...
que no hi puguem sobreviure,
i ens interessi modificar genèticament l'espècie humana
per anar per l'espai.
Potser llavors serà desitjable,
com a societat.
I estic posant-ho, ja...
A l'extrem.
A l'extrem, extrem, extrem.
El que no es pot frenar
és l'avenç del coneixement.
El que s'ha de frenar,
o com a mínim regular,
són les aplicacions
d'aquest coneixement.
Què volem i què no volem.
Ja, però hi ha gent, per exemple, que ara, als EUA, per exemple,
amb unes caixes t'ho venen
per internet, si vols,
i tu pots fer de científic,
fent el CRISPR...
Hi ha els biohackers, sí.
Els biohackers, efectivament.
Bueno, aquest és un altre problema,
perquè tu ara pots alliberar
les eines de CRISPR a la natura,
sense ordre ni concert.
Per tant, tu estàs
en contra dels biohackers.
D'una banda crec que...
en el bon sentit,
ells intenten apropar el que és
la tecnologia i fer-la com...
perquè tothom hi pugui accedir.
Democratització.
Això és el que diuen ells.
El problema és
què democratitzes i com,
perquè també has de tenir
un coneixement previ,
perquè és com dir:
"Jo vull democratitzar
que tothom sigui cirurgià."
I a tothom li regales un bisturí.
Però si no li has donat
una formació ni una educació,
què faran amb aquell bisturí?
Probablement es faran mal ells
o faran mal als altres.
Per tant, jo no hi estic en contra,
però crec que falta educació,
i falta formació
i la gent n'ha de saber més.
Coneixes el Josiah Zayner?
Sí, esclar.
I?
Home, és un dels biohackers
més coneguts, sí,
i, a veure, és una persona
que ha de ser intel·ligent,
perquè va treballar a la NASA i tot, durant un temps.
Jo discrepo bastant
de la seva visió de la ciència.
Ell diu que democratitza la ciència,
jo crec que de fet
el que fa és banalitzar-la.
L'he anat a conèixer.
Ah, sí?
Sí.
# If you could blow up the world with the flick of a switch
# would you do it... #
# ...If you could make everybody poor just so you could be rich... #
# ...if you could watch
everybody work
# while you just lay on your back,
would you do it?
# If you could take all the love
# without giving any back,
would you do it... #
# (Fantastic Negrito,
"An honest man")
# I'm in love again.
# No this time
it's not with my hand... #
Soc a Oakland,
al costat de San Francisco,
on he quedat amb Josiah Zayner.
Ell és doctor
en biofísica molecular.
En Josiah és un científic peculiar,
perquè considera...
que tothom hauria de poder fer modificacions genètiques
des de casa seva.
# ...now I'm losing
everything I have.
# Yesterday if felt so good... #
Ja, no, no, no...
Per exemple, què hi ha aquí?
Aviam, un moment...
Anem a parlar
i m'expliques exactament...
tot això cap on va
i sobretot cap on anem nosaltres.
Pots explicar què és un biohacker?
I per què creus que és necessari, que s'hagi de fer?
¿Fins a quin punt
al moviment biohacker
li ha anat bé l'aparició del CRISPR?
(crit)
Jo vaig veure unes imatges teves punxant-te CRISPR.
Què va passar?,
va sortir per televisió,
i molta gent
va fer el mateix que tu.
Et penedeixes d'haver fet allò?
Això no és perillós?
Jo t'entenc, eh?, entenc
aquest pare, entenc aquesta família,
entenc el dolor i el patiment,
però entén-me a mi també
des d'un conflicte, diguem-ne, ètic.
Perquè si anem que aquestes persones puguin ser curades,
o que vulguem
que aquests nens siguin curats,
a la vegada pot haver-hi algú
que creï, a través d'això,
una mena de maldat que pugui afectar-nos com a civilització.
Ja, Josiah,
però això ho hem de regular.
És bàsic, ha d'haver-hi algú
que ho reguli, si no, és un perill!
Ehm...
(timbre)
Go ahead.
Quantes caixes et surten
cada dia d'aquí?
Uf...
Tu a la gent què li dones? Què pot fer aquesta caixa a casa seva?
Hem parlat molt.
Anem a experimentar una mica.
Què puc fer jo amb aquest kit?
# In the summer
he's poking at the poops... #
No, no, no.
Aviam...
Què és aquest líquid?
I això, pels meus cabells,
no ho pots arreglar?
M'esperaré aquest temps, doncs.
Tu creus que la gent sap exactament de què li parlem quan diem genètica?
Jo crec que una mica sí,
una mica no.
Hi ha un coneixement intuïtiu.
Mira, jo si et dibuixo
una doble hèlix i faig un dibuix,
dius a la persona: "Què és això?",
et diran: "És l'ADN."
No saben ben bé què és
però entenen que és ADN.
Parlen del Messi i diuen:
"Té ADN Barça."
No sé si saben ben bé què és l'ADN, però t'ho diuen.
Hi ha com un coneixement bàsic inconscient
que sí que alguna cosa entenem.
Ara, potser no entenem
tot el que vol dir.
D'aquí uns anys,
¿fer-nos una analítica genètica...
serà el futur
del que seria la medicina?
A veure, jo crec que no és el futur, és el present.
Ja el present?
Per què et dic que és el present?
Mira, doncs, hi ha llocs als EUA
que quan neix un nadó...
i veuen que hi ha una malaltia
però no ho veuen clar
agafen el seu ADN
i el seqüencien tot
i miren quina és
la malaltia que pot tenir,
i si la poden explicar.
Jo crec que en el futur
tindrem una targeta sanitària
que donarà accés a part
de la nostra informació genètica.
Avui he quedat
amb el meu amic Àngel Llàcer,
que ve a fer-se
una seqüenciació del genoma.
I pensareu:
"Per què no te la fas tu?"
Perquè soc hipocondríac,
i a mi ningú m'ha d'explicar
ni com ni quan m'he de morir.
Ell diu que no, que millor,
perquè més val prevenir que curar.
Doncs molt bé, jo l'acompanyo.
A veure, ja soc aquí, ja he arribat.
Ja soc aquí. Què fas?
Com estàs?
Però si estàs cagat!
Estàs nerviós?
Però si estàs cagat tu!
Jo estic cagat per tu.
Per què?
Perquè no vull que diguin que tens coses dolentes i aquestes coses.
Tots tenim coses dolentes.
Ja, però no vull que me les diguin.
Millor que et diguin
el dia que t'has de morir.
No vull saber res, jo!
Per què no?
Perquè no em dona la gana!
Soc hipocondríac, què passa?
No vols saber de què t'has de morir?
No!
A veure, tota la vida, la cosa catalana. De quin mal hem de morir.
De quin mal hem de morir,
però la cosa catalana no la vull.
Jo vull saber de què m'he de morir.
Passa, home, sembla que tinguis por.
Hola, què tal?
Hola.
Jordi, què tal?
Aquí el meu amic Àngel.
Os podéis sentar.
Li dirà, doctor,
quin dia morirà, o no?
No. No, esto no.
Esto no, lo siento,
pero no llegamos a ello.
I com es morirà?
Cómo no se morirá.
Es lo que vamos a intentar.
Cómo no se morirá. Ah!
Ah...
En què consisteix aquesta prova?
La prueba es muy sencilla.
Seria análisis de material genético.
-De punxar?
-No, "punxar" no. De escupir.
Las celulitas que tienes en la boca,
les vamos a extraer el material genético y lo vamos a secuenciar,
a mirar qué es lo que hay
dentro de lo que hoy se conoce.
Porque la genética
todavía tiene sus lados
que quedan pendientes por encontrar.
Quant triga
a donar-se els resultats?
Más o menos cuatro semanas,
cuatro y media.
O sigui, tinc un mes i mig
de tranquil·litat.
I quant costa, això?
El precio va de acuerdo
a lo que se analice,
lo más completo,
analizar todas las posibilidades,
estaría alrededor
de los 1.500 euros.
I com es conviu
amb aquesta informació?
És a dir, de cop i volta tu saps, l'Àngel sabrà...
Perdó, l'Àngel sabrà què?
Él sabrá de qué se tiene que cuidar para mantener la calidad de vida.
Y nosotros le vamos a ayudar, por eso se hace en un entorno médico.
¿Però, per exemple, li diran
"tens opcions de poder patir...
un càncer de no sé què"?
Escolta'm, és que clar...
Oh, jo pregunto.
Esto también se mira.
De hecho, qué posibilidades tendría,
o qué riesgo tiene por encima
del resto de la población,
a tener determinado tipo de tumor.
I tu això ho vols saber?
Sí.
Quan tingui els resultats
de l'Àngel, i depèn del que vegi,
l'hi dirà tot, absolutament tot,
o depèn de què s'ho guardarà?
No, no nos guardamos nada,
porque no le voy a decir nada
contra lo que no podamos actuar.
Vale, vale. Què?
Ho vols fer, encara?
I tant!
-Convencido.
-Sí, si no pasa nada.
Importante no haber comido nada media hora, al menos, antes.
-En dejú, vinc en dejú. A veure.
-Perfecto.
Mira, muy sencillo.
Es un embudo, sería escupir por aquí y hasta la rayita.
Carai, quina escopinada!
Ai, per favor, quin fàstic, Àngel!
I a sobre et fa fàstic!
Què et fa fàstic?
Veure't aquí tota la bava.
Ahí al borde de la línea.
No tens ni saliva, ja.
Vols callar!
Has perdut la vergonya i la saliva.
-Ja està?
-Ya hemos llegado.
-Ya hemos llegado.
-Ahora dame.
Perfecte.
Entonces, ahora, lo que hacemos
es quitar esta rosca...
(Llàcer) Mira, això ja està.
Ah!
...lo tapamos con esta y...
-Tot el meu ADN...
-...lo movemos para que se mezcle.
Y se preserve
hasta que llegue al laboratorio.
-¿Lo quieres tocar?
-Sí, sí, hombre.
-Ahí lo tienes.
-Basté!
Aquí hi ha el mal
de què hem de morir!
Oh, quin fàstic...
Jo distingiria
dos tipus d'anàlisi genètica.
El que és per diagnòstic
i el que és...
Com t'ho diria jo?, per curiositat.
És com per jugar.
En el cas de la necessitat,
es fa en hospitals, normalment,
o en empreses que es dediquen
al diagnòstic genètic,
i el que vas a buscar és
per què a la meva família
el meu pare era cec,
i jo vull sapiguer
si jo puc transmetre
aquesta malaltia als meus fills.
I tu vols una anàlisi genètica exclusiva d'això.
En canvi, tu pots fer-te
una anàlisi genètica,
doncs ai, mira,
jo vull sapiguer d'on vinc, no?,
quins són els meus avantpassats,
i això sobretot està molt de moda
a països que han crescut
gràcies a la migració externa,
com els Estats Units o el Canadà,
llavors envien el seu ADN, per dir: "Digue'm d'on vinc."
Però això és una diversió,
més que una realitat.
És una diversió, però regales
la teva informació genètica.
Estàs parlant per exemple de webs com 23andme,
que busquen que puguis fer-te
el codi genètic a través de la web.
Sí.
Particularment,
jo no enviaria el meu ADN aquí.
Per què?
Home, perquè el preu és molt baix,
i saps per què és baix?
Perquè el producte ets tu.
Estàs donant l'ADN
dels teus pares i dels teus fills.
I dels teus germans,
i dels teus cosins germans.
Entens?
És a dir, estàs donant
dades de moltíssima gent.
Hi ha una persona, que es diu
que és el hacker del genoma,
perquè es dedicava
a ser hacker quan era jove,
ara està al costat bo de la força,
que diu que als EUA,
només amb un 2%...
que enviï el seu ADN
a aquestes empreses
pot relacionar genèticament
el 99% dels americans.
És a dir, bàsicament tens l'ADN
del 99% dels americans.
Mare de Déu...
Doctor Lao, ja té
el resultat de la prova?
En este pequeño folleto.
Veig poc verd.
Mucho naranja.
El que más destaca es esto.
Las paredes de los vasos sanguíneos.
Puede provocar daño hepático, hipertensión,
trombosis, tumores...
Bueno, doctor Lao,
ja tenim el resultat de la prova?
No em miris amb aquesta cara!
Ja té el resultat de la prova?
Aquí está, en este pequeño folleto.
N'estàs segur?
Sí, home, sí! Ai, va...
Segur, eh?
Jo soc valent.
No os asustéis,
como os comentaba el primer día...
aquí solamente
vamos a trabajar en pistas,
para mantener
una buena calidad de vida.
OK, endavant.
Pues lo que tenemos en cuanto a...
evidencia física, por así decirlo,
del ADN, del material genético,
es esto.
Veig poc verd.
Ja, ja...
Mucho naranja, ¿eh?
Naranja es riesgo intermedio
y el que más preocupa,
el que más tenemos que trabajar,
es el rojillo.
El sistema inmune,
tendencia proinflamatoria.
Longevidad alta.
(Llàcer) ¡Hombre!
La longevidad, la de la población normal sin nada que le afecte...
¿Eso quiere decir que seré viejo?
Por lo menos, con calidad de vida los años que vivas.
Aquí vemos
que lo que más destaca es esto.
Las paredes de los vasos sanguíneos.
Las paredes.
Hay personas que tienen
las paredes óptimas...
Las paredes de los vasos sanguíneos.
De las arterias, de las venas...
Per tant la prova diu
que l'Àngel necessita àcid fòlic?
Ese interruptor lo tiene apagado.
Ah!
De la homocisteína,
todo lo que puede dar lugar.
Hipertensión,
trombosis, incluso tumores...
-Noi...
-...entre otras cosas.
Por lo tanto, de ahora en adelante,
en los chequeos siempre habría que mirarle la homocisteína en ayunas.
Tenemos que actuar sobre ella.
O sea, yo tengo una tendencia
al ictus y al infarto.
-(Lao) Por este factor.
-¿Cómo lo tengo que controlar?
La alimentación.
Vegetales,
mientras más verde la hoja, mejor.
Si como eso tendré menos riesgo
de tener ictus.
Tendrás más probabilidad
de tener buenos niveles
de esa vitamina activada.
No em parla clar, aquest senyor.
Podria...
Podría tenerla.
Ah, perfecte.
Vamos a ir a lo positivo,
a lo bueno.
A lo bueno.
Está el tema de potencial
de longevidad.
-O sigui, no tindré demència senil.
-Por este factor no.
La capacidad de pensar,
de producir, la creatividad,
hay otro gen que miramos,
la dopamina.
Es como la gasolina que necesitamos.
Aquí pringues.
Tienes la mejor variante.
-Para trabajo intelectual...
-La mejor variante de dopamina.
La capacidad de regular
la serotonina, muy bien.
-¿Se me ve bastante equilibrado?
-Mucho. Mucho.
Las experiencias placenteras, agradables,
las disfrutas con mayor intensidad.
Buah, el que li has dit ara.
El sexo también.
Ai, ai, ai...
Lo que tenemos que cuidar:
salud del intestino,
tendencia a la inflamación.
Yo tengo una manía,
que és, abans de cada actuació,
una cola i un paracetamol.
El paracetamol, mal asunto.
Puede provocar daño hepático.
Hay unas combinaciones genéticas
que hacen que ahorres energía
en forma de grasa.
-Jo estic gordito, sempre.
-Obesidad central.
Esto lo tenemos
desde el paleolítico.
-Se llama genotipo ahorrador.
-Em vaig quedar a la prehistòria.
Hay que cuidar el hígado.
Suplementos, medicamentos y
lo que comemos, cómo, qué y cuándo.
I tot això, doctor...
com canviarà la medicina?
Pues es la medicina de precisión.
Las recomendaciones de la nutrición
van a ser en función de
las características de cada cual,
qué debes comer para dormir bien,
qué debes comer para no tener
la homocisteína alta.
Otra es los medicamentos como tal.
Tot això, doctor,
ens porta a una medicina...
segons interpreto
de les seves paraules, eh?,
que en lloc de dir:
mal de cap, paracetamol;
estic una mica encostipat, ibuprofèn.
Agafarem, i la medicina, en lloc
de ser global, serà personalitzada.
Esto es,
este medicamento y qué dosis,
que te asegura que funciona y
sobre todo que no tengas toxicidad,
que no tengas efectos adversos.
Doctor, m'ho recomana,
que m'ho faci?
Para toda persona,
por muy bien que se sienta, por muy bien que crea que lo está haciendo,
siempre dará pistas para hacerlo mejor, sobre todo para evitar.
O sigui, a mi m'has portat aquí
de "conejito de Indias".
Tu m'has portat aquí
perquè t'ho vols fer tu.
No. Jo he vist...
Però jo me'n vaig d'aquí
sabent que puc tenir un ictus.
Tu vols saber això?
No, jo vull saber que tindré
una vida sexual molt potent.
Ah, però això no hi té res a veure!
Un moment...
Què vols dir?
Tu mira aquí.
Felicitats, eh, Àngel?
Per?
Et felicito
per haver passat aquesta prova,
i haver-la passat amb nota,
fet que demostra que els camins
de la genètica són inescrutables.
I que jo soc un "fucker".
Encara estic en estat de xoc.
Està claríssim, la genètica és
la revolució mèdica del segle XXI.
Ara sí que som un llibre obert.
La seqüenciació del nostre genoma
ens permet saber
com estem programats,
no de quin mal hem de morir.
De quin mal podem morir
i com trobar-hi solucions.
Això, vols saber?
Arriba una medicina feta a mida,
i aquí no s'acaba el tema.
Som a l'era CRISPR, el descobriment que ens canviarà la vida.
Tallar i enganxar el genoma humà
acabarà amb malalties com el càncer,
el VIH, l'Alzheimer,
la distròfia muscular...
Que no pari la investigació.
I el més important: que
aquests avenços arribin a tothom.
Ens ha canviat la vida,
aquesta tècnica.
CRISPR, no ho oblideu.
Una tecnologia d'edició genètica
barata, ràpida i accessible.
Potser massa accessible i tot?
Democratització.
Això és el que diu ell.
El debat ètic està servit.
L'home ha de fer de Déu?
Crear homes-soldat?
Nadons a la carta? Superhumans?
Sé el que em direu: "Basté, no
et flipis, això és ciència-ficció,
no pot ser."
D'acord, ara encara no,
però i en un futur?
Dependrà de tots nosaltres
que decidim què ha de ser i què no.
