Denne tale blev holdt af formanden for den statslige forsvarskomité, folkekommissær for forsvaret, J. V. Stalin.
Kammerater i den røde hær og -flåde, befalingsmænd og politiske instruktører!
Arbejdere og arbejderkvinder! Kollektivbønder og kollektivbondekvinder!
Intellektuelle! Brødre og søstre i vore fjenders bagland, I, der for en tid er kommet under de tyske røveres åg!
Vore heroiske partisaner, mænd og kvinder, som ødelægger vore fjenders bagtrop!
I Sovjetregeringens og vort bolsjevikiske partis navn hilser og lykønsker jeg jer
i anledning af 24-årsdagen for den store socialistiske Oktoberrevolution.
Kammerater! Vi er nødsaget til at fejre 24-årsdagen for Oktoberrevolutionen under vanskelige forhold. 
De tyske røveres forræderiske overfald og den os påtvungne krig har skabt en trussel for vort land.
Vi har for tid mistet en række områder. Fjenden står foran Leningrads og Moskvas porte. 
Fjenden regnede med at efter det første stød, ville vor hær blive splittet og vort land falde på knæ.
Men fjenden regnede fuldstændigt fejl. Til trods for forbigående modgang afslår vor hær og vor flåde 
heltemodigt fjendens angreb over hele fronten og tilføjer ham hårde tab,
og vort land, hele vort land, er blevet organiseret som én enkelt militærlejr,
for sammen med vor hær og flåde at virkeliggøre de tyske erobreres nederlag.
Der har været dage, da vort land befandt sig i en endnu vanskeligere situation.
Husk 1918, da vi fejrede den første årsdag for Oktoberrevolutionen.
Tre fjerdedele af vort land befandt sig den gang i hænderne på udenlanske interventer.
Vi havde for en tid mistet Ukraine, Kaukasus, Mellemasien, Ural, Sibirien og det fjerne Østen.
Vi havde ingen allierede, vi havde ingen Rød hær – vi var kun lige begyndt på at oprette den!
Der var mangel på mad, våben og uniformer. 14 stater trængte den gang ind på vort land.
Men vi tabte ikke modet og hang ikke med hovedet.
I krigens ild organiserede vi dengang den Røde hær og forvandlede vort land til en militærlejr. 
Den store Lenins ånd inspirerede os dengang til krig mod interventerne. Og hvad skete der?
Vi smadrede interventerne, genvandt alle de områder vi havde tabt, og opnåede sejren.
Nu er vort lands stilling langt bedre end for 23 år siden. Vort land er nu mange gange rigere,
både med hensyn til industri, levnedsmidler og råstoffer, end for 23 år siden. 
Vi har nu forbundsfæller, der sammen med os danner en enhedsfront mod de tyske erobrere.
Vi finder nu sympati og støtte hos alle de europæiske folk, der er kommet under Hitler-tyranniets åg.
Vi har nu en fortrinlig hær og en fortrinlig flåde, der tappert forsvarer vort fædrelands frihed og uafhængighed.
Vi lider ikke af nogen alvorlig mangel på hverken levnedsmidler, våben eller uniformer.
Hele vort land, alle vort lands folkeslag, støtter vor hær og vor flåde 
og hjælper dem med at slå de tyske fascisters erobrerhorder.
Vore reserver er uudtømmelige. Den store Lenins ånd og hans sejrrige banner
inspirerer os nu til Fædrelandskrigen, ligesom for 23 år siden.
Kan der mon være tvivl om, at vi kan og skal sejre over de tyske erobrere?
Fjenden er ikke så stærk, som nogle forskrækkede små-intellektuelle bilder sig ind.
Man skal ikke male fanden på væggen.
Hvem kan nægte, at vor Røde hær mere end én gang har fået de besungne tyske tropper til at flygte i panik?
Hvis man ikke dømmer ud fra de tyske propagandisters brovtende erklæringer, men ud fra Tysklands virkelige stilling,
er det ikke vanskeligt at forstå, at de tyske-fascistiske erobrere står overfor en katastrofe.
I Tyskland hersker nu sult og fattigdom. I de fire måneder, krigen har varet,
har Tyskland haft et tab på 4,5 millioner soldater.
Tyskland er ved at forbløde, dets menneskelige reserver svinder hen,
indignationens ånd griber ikke blot de europæiske folk, der er kommet under de tyske okkupanters åg,
men også selve det tyske folk, der ikke kan se en ende på krigen.
De tyske erobrere anspænder deres sidste kræfter. Der er ikke tvivl om,
at Tyskland ikke kan holde længe til en sådan anspændelse.
Endnu nogle måneder, endnu et halvt år, måske et års tid
– og Hitlers Tyskland må bryde sammen under sine forbrydelsers vægt.
Kammerater i den røde hær og -flåde, befalingsmænd og politiske instruktører,
mandlige og kvindelige partisaner!
Hele verden betragter jer som den kraft, der er i stand til at tilintetgøre de tyske erobreres ødelæggende horder.
Alle Europas folk, der for en tid er kommet under det tyske tyrannis åg, betragter jer som sine befriere.
En stor befrielsesmission er tilfaldet jer. Vis jer denne mission værdige!
I fører en befrielseskrig, en retfærdig krig. Lad vore store forfædre
– Aleksander Nevskij(1), Dimitrij Donskoj(2), Kuzma Minin(3), Dimitrij Pozharskij(3), 
Aleksander Suvorov(4) og Mikhail Kutuzov(5)
inspirere jer i denne krig med deres modige eksempel!
Lad den store Lenins uovervindelige banner vaje over jer!.
For de tyske erobreres fuldstændige nederlag!
Død over de tyske okkupanter!
Leve vort herlige moderland, dets frihed og dets uafhængighed!
Under Lenins banner – fremad til sejren!
Undertekster: GHK, KPnetTV.
