
English: 
I hope you can hear me. We're here in Gatwick
airport, it's just shy of noon on the 29th
of July and I'm flying to the United States
via Iceland; I've gotta get a connecting
flight in Reykjavik. I'm just trying to
find a place where I can vlog that isn't
totally plastered in adverts behind me, so I hope I'm not inadvertently staning for KFC or anything!
For those of you who've never seen a British
passport before, this is what it says on the
first page: "Her Britannic Majesty's Secretary
of State requests and requires in the name
of Her Majesty all those whom it may concern
to allow the bearer to pass freely without
let or hindrance and to afford the bearer
such assistance and protection as may be necessary."
And "without let or hindrance" seems to
be increasingly optimistic these days.
In order to prepare to do this video I've
been reading a little bit about the history
of airports, and it's quite interesting.
Some of the oldest airports in the world were
constructed around 1920: I think Sydney and
Amsterdam Schiphol are some of the longest

French: 
Nous sommes à l'aéroport de Londres-Gatwick.
Il est bientôt midi, en ce 29 juillet.
J'embarque pour les États-Unis,
en passant par l'Islande.
J'ai une correspondance à Reykjavik.
Je cherche un endroit pour filmer
qui ne soit pas couvert de publicité, donc j'espère ne pas faire de pub involontaire pour KFC ou autre !
Au cas où vous n'auriez jamais vu de passeport britannique, voilà ce qui est écrit en première page :
Le secrétaire d'État de Sa Majesté britannique
demande et exige, au nom de Sa Majesté,
que le porteur de la présente soit autorisé à traverser librement et sans entrave
et que lui soit portées assistance et protection en cas de nécessité."
Et "sans entrave" semble
de plus en plus optimiste de nos jours.
Pour préparer cette vidéo, je me suis un peu renseigné sur l'Histoire des aéroports.
C'est intéressant. Les plus anciens
aéroports du monde ont été construits
autour de 1920. Sydney et Amsterdam-Schiphol, je crois, font partie des aéroports

Hungarian: 
Remélem jól hallani. A Gatwick Repülőtéren vagyok, ma van július 29, mindjárt dél.
Az Egyesült Államokba utazok
Izlandon keresztül. Reykjavikban átszállok.
Igyekeztem találni egy helyet, ahol nyugodtan vlogolhatok,
és nincs telerakva reklámokkal, nem szeretném ingyen reklámozni a KFC-t vagy mást.
Azok számára, akik még soha nem láttak brit útlevelet, ez áll az első oldalon,
"Ö Brit Királyi Felségének Minisztere felkéri és meghagyja
Őfelsége nevében mindazoknak akiket illet, hogy ezen útlevél birtokosának szabad mozgását
ne akadályozzák, és biztosítsanak a birtokosnak segítséget és védelmet, amennyiben szükséges."
A "ne akadályozzák" egyre optimistábbnak tűnik manapság.
Amikor ehhez a videóhoz készültem utánaolvastam a repülőterek történetének,
ami igen érdekes. A világ legöregebb repülőtereit valamikor
1920 körül építették. Azt hiszem a Sydney-i és az Amszterdam-Schiphol a legrégebbi,

French: 
ayant fonctionné sans interruption le plus longtemps.
Ils sont presque centenaires.
C'est intéressant de réfléchir au fait que
les aéroports ont été inventés.
Bon, c'est évident, ils ne sont pas
naturellement dans le paysage.
Mais j'ai tellement l'habitude de considérer les aéroports comme des faits bruts,
comme un moyen de transport nécessaire.
Mais en se penchant sur l'Histoire d'un objet,
on réalise qu'il est contingent : il n'a pas nécessairement à être là, et pas forcément de cette façon.
Je crois qu'ils vont annoncer ma porte d'embarquement, et je vais prendre à manger, et je ne veux pas qu'on me
voie filmer trop longtemps au même endroit dans Gatwick. Donc on se retrouve à Reykjavik !
Le 11 septembre 2001, j'avais 8 ans, et je ne me souviens pas avoir bien compris, à l'époque.
En vérité, personne ne comprenait encore les conséquences. Même jusqu'à aujourd'hui.

English: 
running, continuously operating airports in
the world so they're almost 100 years old.
And it's interesting to reflect on the fact
that airports had to be invented. I mean on
the one hand, like of course they had to be invented: they're not naturally occurring features of the landscape.
And I'm so used to thinking of airports
as brute facts, just a feature of travelling,
that it has to be this way. But once you learn
the history of something you realise that
it's contingent: it doesn't actually have to be there at all never mind be there in the way that it is.
I think they're about to announce my gate,
and I wanna get some lunch, and I don't
wanna be caught vlogging in one spot in Gatwick Airport for too long. So we'll pick this up later on in Reykjavik!
I was eight years old when 9/11 happened,
and I don't really remember having a clear understanding of it at the time.
In fairness nobody understood at the time what it would come to mean for us all and we're still finding out.

Hungarian: 
azóta is működő repterek a világon, tehát már 100 évesek.
Érdekes belegondolni, hogy a reptereket fel kellett találni.
Egyrészt persze, hogy fel kellett őket találni, nem csak maguktól nőttek ki a földből.
Mégis úgy szoktam rájuk gondolni, mint örök dolgokra, az utazás szerves részére, aminek ilyennek kell lennie.
De ha megismerjük a történelmüket,
változó dolgok, nem feltétlen kell legyenek, és nem pont ilyen formában.
Azt hiszem mindjárt bemondják a járatomat és még enni is szeretnék, amúgy sem
szeretnék sokáig vlogolni egy helyben állva a Gatwick Reptéren. Találkozunk Reykjavikban!
Nyolc éves voltam szeptember 11-én, és nem emlékszem hogy felfogtam volna akkoriban.
Őszintén senki sem értette akkor mit is jelentett, és még most is próbáljuk kitalálni.

Hungarian: 
Sokkal jobban emlékszem 2006 augusztus 6-ára, amikor egy tervezett bombamerényletet több Angliából Amerikába tartó gép ellen megakadályoztak
és megváltoztak a gépekre vihető folyadékok szabályai.
Aki esetleg fiatal, és nem emlékszik rá, ma már minden folyadékot
egy kis átlátszó zacskóba kell tenni, és csak egy megadott mennyiséget lehet felvinni. De ez nem mindig volt így.
Simán csak felengedték a gépre. Néhány országban még ma is felvihetők.
És 2006-ban azt mondták, hogy a korlátozások
folyadékok esetében csak ideiglenesek. Ez 12 éve volt.. Szóval,... mikor térünk vissza a normális állapothoz?
Természetesen nincs igazán "normális", amihez visszatérhetnénk, mert a biztonság már 2006-ban is magasabb volt.
De a repülőtereken máshogy működik az idő.
Máshogy működik az emlékezet. Emlékszem, hogy volt idő,
amikor folyadékokkal felmehettél egy gépre, emlékszem, hogy milyen volt kevesebb aggodalommal utazni.
Valaki, aki fiatalabb, talán nem ismer ilyesmit.

French: 
Je me souviens mieux du 10 août 2006, quand l'explosion d'avions à destination des USA a été déjouée
et que la réglementation aérienne
sur les liquides a changé.
Pour les plus jeunes : le fait que vous ayez à placer tous vos liquides
à l'intérieur d'un sac transparent, et en
quantité limitée, n'a pas toujours existé.
On pouvait tout simplement monter à bord avec ses bouteilles. Dans certains pays, c'est encore possible.
En 2006, on nous annonçait que les restrictions
sur les liquides étaient temporaires.
C'était il y a 12 ans. Donc...
Quand retrouvons-nous la norme ?
Bien sûr, il n'y a pas vraiment de "norme" à retrouver.
La sécurité en 2006 était déjà plus stricte qu'auparavant
Mais les aéroports ont un rapport au temps très spécial.
D'abord, temps et mémoire : je me
"souviens" du temps où l'on pouvait
prendre des liquides à bord, je me "souviens" avoir voyagé plus facilement, avec moins d'angoisse.
Une personne plus jeune n'a pas connu cela.

English: 
But I have a much clearer memory of August the 10th 2006, when a plan to bomb several planes flying from the UK to the US was foiled
and the rules about taking liquids on planes were changed.
For those of you who are too young to remember, you know how you have to put all of your liquids
inside a little transparent bag when you go through security and you're only allowed to take a certain amount on? Didn't used to be like that!
You used to just be able to get on the plane. In fact In some countries you still can get on planes with liquids.
And in 2006  we were told that the restrictions
on liquids were a temporary measure. That
was 12 years ago. So... when are we going back to normal?
Of course there isn't really a "normal" to go back to,
and security in 2006 was already stricter than it
was before then. But airports have a very
interesting relationship with time. First of all,
there's the relation of time to memory.
I *remember* that there was a time
when you could get on a plane with liquids, I *remember* what it's like to travel with greater ease and less anxiety.
Somebody who's younger might not have known any other way.

English: 
But as long as people like me are still around, remembering the way things used to be,
we carry within us the promise that the world can be different.
As we follow my journey to the United States, we're gonna be focusing mainly on the philosophy behind American security,
because through various means the United States
cajoles other nations into adopting similar
ideas. Like if you've been on a train like anywhere
in the UK in at lest the last year or so, you will definitely have heard that automated message,
the one that goes, - "If you see something
and it doesn't look right, contact British
Transport Police on pthpthpthbrrtbrrt and we'll sort it. See it. Say it. Sorted."
That bloody message that I have to listen to like 10 times a day on the Tube. Well the Americans were
playing things like that in Walmart as early as 2010 and we've imported it from them. And American security
culture is very much influenced by Israeli security culture, so America and Israel are very much
the tail that wags the dog on this issue.

French: 
Mais tant que des gens comme moi existent
et se souviennent de la situation antérieure,
nous portons avec nous l'idée
que le monde peut être différent.
À travers mon trajet jusqu'aux États-Unis, nous allons parler de la philosophie sécuritaire américaine
car, à de nombreux égards, les États-Unis
persuadent d'autres pays d'adopter des idées similaires
Si vous avez pris le train au Royaume-Uni cette année, vous avez forcément entendu ce message automatique :
"Veuillez signaler tout événement ou objet suspect à la British Transport Police au phptbrrt et on s'en occupera.
Vu. Signalé. Réglé."
Foutu message qu'il faut entendre
10 fois par jour dans le métro
Les américains diffusaient déjà ce genre de chose dans les supermarchés en 2010, et nous les avons importées.
Et la culture sécuritaire américaine est très influencée par la culture sécuritaire israëlienne.
Les États-Unis et Israël sont
précurseurs dans ce domaine.

Hungarian: 
De mindaddig, amíg olyanok, mint én, itt vannak, emlékszünk arra régen hogy mentek a dolgok,
magunkban hordozzuk az ígéretet, hogy a dolgok másképp is lehetnek.
Ahogy az Egyesült Államokba utazunk, főként az amerikai biztonság mögötti filozófiára fogunk összpontosítani.
mert különböző eszközökkel az Egyesült Államok
veszi rá a többi országot, hogy hasonló elveket vegyen át. Ha mostanában utaztál vonattal
az Egyesült Királyságban az elmúlt pár évben, egészen biztosan hallhattad ezt a gépi üzenetet:
"Ha látna valamit, ami rendellenesnek tűnik, lépjen kapcsolatba a Brit
Vasúti Rendőrséggel, és blablabla, és mi megoldjuk. Láss! Szólj! Megoldva!”
Ezt a nyamvadt üzenetet kell hallanom naponta tízszer a metrón. Amerikában
bevásárlóközpontokban már 2010 óta van hasonló, és mi átvettük. És az amerikai biztonsági
kultúrát nagyban befolyásolja az izraeli biztonsági kultúra, így Amerika és Izrael
diktál a világnak ebben a témában.

Hungarian: 
Az Egyesült Államokban a repülőtéri biztonságért a TSA felel, a Közlekedésbiztonsági Hatóság
Bár a TSA mindenütt jelen van az amerikai reptereken manapság,
de csak 2001-ben jött létre, közvetlen válaszként szeptember 11-re.
A TSA ma a Belbiztonsági Minisztérium egy részlege,amit szintén szeptember 11 után
hoztak létre. Bár amerikai nézőimnek a Belbiztonsági Minisztérium a politikai élet
szerves részének tűnhet, nem létezett 2002 előtt. Kilenc évet éltem, talán még Amerikában is jártam akkor
mielőtt egy ilyen intézmény létezett volna. És a járatok nagy része gond nélkül ment.
És ezért érdekes a repterek és idő viszonya. Mivel mindez nem mindig létezett,
igazolja, hogy nem kell, hogy örökké létezzen.
Természetesen a rendvédelemhez kell a fenyegetés is, amitől védeni kellene minket,

French: 
Aux États-Unis, la sécurité aérienne est assurée par la TSA : Administration de la Sécurité des Transports
Bien que la TSA soit aujourd'hui omniprésente
dans les aéroports américains,
elle n'a été créée qu'en 2001,
en réponse au 11 septembre.
La TSA est une branche du Département de la Sécurité intérieure, lui aussi créé après le 11 septembre.
Les jeunes américains voient peut-être le Département de la Sécurité intérieure comme un dispositif permanent,
il n'existait pas avant 2002 ! J'ai vécu 9 années – je crois même être allé aux USA – avant qu'il n'existe.
Et bien sûr, l'immense majorité
des vols se déroulait sans problème.
C'est là l'étrange rapport au temps des aéroports :
le fait qu'il n'ait pas toujours existé prouve
qu'il n'existera pas forcément pour toujours.
Évidemment, la sécurité n'est rien sans la menace
dont elle est censée nous protéger.

English: 
In the United States, airport security is
controlled by the TSA - Transport Security
Administration. And although the TSA is an omnipresent feature of American airports today, it
was only actually established in 2001, in direct response to 9/11.
The TSA is now a branch of the Department
of Homeland Security, which was also created
in direct response to 9/11. Although to my American
viewers the Department of Homeland Security might seem like a permanent fixture
on the political landscape, it didn't exist until 2002! I lived the first nine years of my life - I think I even went to America in that time -
before any such entity existed. And of course, the
vast majority of flights went off without
a hitch as well. And there's the interesting relationship between airports and time - the fact that it
didn't used to exist is proof that it doesn't
always have to exist.
But of course, security is nothing without
the threat that it's supposed to be defending

English: 
us against, which is why how we think about
airports and security is so tied up with how
we think about terrorism and borders. As an
illustration of just how intertwined these
issues are, the Department of Homeland Security
currently oversees both the TSA and Immigration
and Customs Enforcement, or ICE, now internationally
infamous as the people who put children in cages.
So the second interesting dimension of airports
and time is threat. Scholar Sara Ahmed points
out that the threat against which security is
supposedly defending us is always located
in the future. The possible future, to be
exact. It's not like when you're accused
of a crime and you're innocent until
proven guilty. Or if the police want to search
your house, they have to get a warrant by showing evidence that they need to search you and that you might be involved in something dodgy -
In an airport everybody is searched; that's just the way we do it. You're guilty until proven innocent, until you're "cleared for take-off."

Hungarian: 
amiért a repterek és biztonság összekapcsolódik azzal, hogy mit gondolunk
a határokról és terrorizmusról. Azt, hogy ezek mennyire összefüggenek mutatja,
hogy a Belbiztonsági Minisztérium felel a TSA-ért és a Bevándorlási és Vám Hatóságért,
az ICE-ért, ami mára nemzetközileg hírhedt arról, hogy ketrecbe zár gyerekeket.
A másik érdekes pont a repterekről és időről a fenyegetés. Sara Ahmed tudós rámutat,
hogy a veszély, amely ellen a rendvédelem igyekszik megvédeni minket,
a jövőben van. Pontosabban a  lehetséges jövőben. Amikor megvádolnak egy bűntettel
ártatlan vagy, amíg bűnösnek nem bizonyulsz. Amikor a rendőrség át akarja kutatni a házadat,
akkor engedélyt kell szerezniük, bizonyítva, hogy szükséges, mert valóban valami gyanús dolgot művelsz.
Egy reptéren mindenkit átkutatnak, ez a dolgok rendje. Bűnös vagy, amíg ártatlannak nem bizonyulsz, amíg megkapod, hogy "felszállás engedélyezve".

French: 
C'est pourquoi l'idée que nous avons
des aéroports et de la sécurité est liée à
l'idée que nous avons du terrorisme et des frontières. Ces questions sont si mêlées que
le Département de la Sécurité intérieure s'occupe actuellement de la TSA et de la Police des Frontières,
l'ICE, aujourd'hui mondialement connue pour
enfermer les enfants dans des cages.
Le deuxième aspect du rapport au temps des aéroports est la menace.
L'universitaire Sara Ahmed remarque que la menace de laquelle la sécurité est censée nous protéger
se situe toujours dans le futur.
Le futur possible, pour être exact.
Contrairement à une accusation face à laquelle on est présumé innocent, ou à une perquisition
pour laquelle la police a besoin d'un mandat
impliquant de fortes suspicions,
l'aéroport fouille tout le monde ; c'est comme ça.
Vous êtes coupable jusqu'à preuve du contraire.

Hungarian: 
A fenyegetés, ami ellen a rendvédelem véd minket a "talán" birodalmában van,
csak egy lehetőség, csak "Nos, semmit sem tudunk igazolni, és nincs bizonyíték semmi konkrétra, DE"
"A jelen fennmarad, mert a közösséget meg kell védeni az elképzelt kivülállóktól,
akik nem várt módokon jelenhetnek meg, egyfajta "még nem tudjuk", amiért
a védekezésnek sosincs vége. Amiből az következhet, hogy a rendvédelem
sosem tér vissza a normálhoz. Nem tud. A megfigyelés, a gyanakvás, a kutakodás
csak fokozódhat, mert semmilyen jelenleg ismert tényre nem épül
a fenyegetésről vagy a biztonságról: az egész játék a lehetséges jövőbeni kockázat kezeléséről szól,
és mivel a jövő lehetőségei végtelenek, a nagyobb rendvédelem igazolása is végtelen.

French: 
La menace de laquelle la sécurité est censée nous protéger est toujours du domaine du peut-être,
du possible. "Rien n'est prouvé, nous n'avons pas de charge particulière contre vous, MAIS..."
"Le présent est donc préservé à travers la protection de la communauté face aux autres supposés,
qui peuvent se manifester de façon imprévisible,
dans un "non encore advenu" où
le travail de protection n'est jamais terminé."
Cela semble impliquer que la sécurité
ne reviendra pas à la norme. C'est impossible.
La surveillance, la paranoïa et les mesures
invasives ne peuvent qu'augmenter, car elles ne sont fondées par aucun fait présentement tangible.
Le jeu consiste à gérer les risques d'un futur possible.
Si les possibilités sont infinies, les prétextes à
plus de sécurité deviennent également infinis.

English: 
The threat against which security is meant
to defend us is always located in the realm of
maybe, in the realm of possibility, in the realm of "Well, nothing's been proven  and we don't have any evidence to suggest anything specific, BUT..."
"The present hence becomes preserved by
defending the community against the imagined
others, who may take form in ways that cannot
be anticipated, a "not-yet-ness" which
means the work of defence is never over."
Which would seem to suggest that security
may never go back to normal. It can't. The
surveillance and the paranoia and the invasive
measures can only ever expand, because it's
not actually grounded in any presently knowable
facts about threat or safety: the whole game
is about risk-managing the possible future,
and since possibility is infinite the justification
for more security becomes infinite too.

Hungarian: 
Nemrég vitáztam egy felfegyverzett rendőrtiszttel a vonatra várva
a Newcastle-i Központi Pályaudvaron. Ott állt géppisztollyal, vagánykodott két másik rendőrrel
én meg megkérdeztem: "Mit csinálnak itt? Miért vannak itt?"
Mire ő: "Nos, tudja, csak magát védjük." Mire én: "Igen, de Newcastle népét
nem kérdezték meg, hogy akarunk-e több fegyveres zsarut az utcán, mások küldték ide. Ez nem igazán a mi védelmünk.
Ha nekünk nincs szavunk ebben, akkor ez nem igazán védelem?
Ez inkább egy megszállás, nem igaz?" - Erre azt mondta: - "Nos, ha van itt egy terrorista, mit tenne?"
Erre azt kellet volna mondanom: "Nem értek egyet a feltevéssel,
hogy egy lehetséges jövőbeli fenyegetés mindig igazolja, hogy szükség van
jelenlegi, konkrét, korlátozó biztonsági intézkedésre. " Ehelyett azt mondtam, és nem hazudtam:
"Úristen, elmegy a vonatom!"

English: 
A while ago I got into an argument with an
armed police officer on the train platform
of Newcastle Central Station. And we there with his machine gun and he was swaggering around; he was showing off to
these two other cops, and I asked him, "What are you doing here? Why are you here?"And
he said, "Well, y'know, it's just for your protection." And I said, "Yeah, but the people of Newcastle
weren't asked if we wanted more armed cops on the streets, you were just sent here. So it's not really protection on our
terms. And if we don't have a say in whether or not you're here then it's not really protection?
It's more like an occupation, isn't it really?" And he said, "Well, if there was a terrorist in here right now,
what would you do?" and what I should have said was, "I disagree with the premise of
the question, which is that a possible future threat is always justification for every actual,
present, concrete, form of coercive security." But what I actually said, truthfully, was,
"Shit I'm about to miss my train.!"

French: 
Il a quelques temps, j'ai discuté avec un policier armé sur le quai de la gare de Newcastle.
Il était là, avec sa mitraillette, sûr de lui,
il frimait devant deux autres agents.
Je lui ai demandé : "Qu'est-ce que vous faites ici ?
Pourquoi vous êtes là ?"
Il a répondu : "Vous savez, c'est pour votre protection",
Et j'ai dit : "Oui, mais on n'a pas demandé aux habitants
de Newcastle s'ils voulaient plus de policiers armés dans la rue, on vous a envoyé ici.
Nous sommes protégés malgré nous. Si nous n'avons pas notre mot à dire, est-ce vraiment de la protection ?
C'est plutôt une occupation, non ?"
Et il a dit : "S'il y avait un terroriste ici, maintenant,
que feriez-vous ?" J'aurais dû répondre :
"Je n'accepte pas le postulat de votre question
selon lequel une possible menace future
justifie toujours toute forme effective,
présente et concrète de sécurité coercitive."
Mais en réalité, j'ai dit :
"Merde, je vais rater mon train !"

Hungarian: 
Ez a biztonság elvű gondolkodás úgy kezeli a terrorizmust, mintha elkerülhetetlen lenne,
vagy legalábbis azt, hogy a több biztonsági intézkedés a megelőzés legjobb, ha nem egyetlen módja.
Így nem kérdezzük meg, miért követnek el egyesek rémes terrorcselekményeket. Milyen indokokat hoznak fel rá?
És mivel vehetnénk elejét, hogy egyesek ilyen indokok vonzásába kerüljenek?
A biztonsági gondolkodásmód úgy kezeli a terroristákat, mint egy vak természeti erőt, mint egy természeti katasztrófát
akármilyen kellemetlen is, ők is emberek.
Nekik is vannak szempontjaik, amikkel nyilván nem értünk egyet, de megérthetjük.
Az is érdekes, hogy egyes kockázatok elfogadhatatlanok, míg mások rendben vannak.
Csak némi kockázat az állami megfigyelés visszafogásával,
egyik politikai párt sem kezeli lehetőségként, legalább is itthon.
De olyan gazdasági rendszer alatt élünk, ahol olyan dolgok, mint a 2008-as pénzügyi válság

English: 
It's also worth noting that this security-logic mindset kindof treats terrorism as if it's inevitable,
or at the very least that more security is definitely the only and the best way of preventing it. But that might stop
us from becoming curious about why do people commit horrible acts of terror? What are their rationalisations for it?
And what might we do to stop people being pushed towards those rationalisations in the first place?
The security mindset treats terrorists as just like a blank force of nature, like a natural disaster but, as uncomfortable
as it may be to face this fact, they are people. They have perspectives that can be understood by us, though not condoned obviously.
It's interesting too how some risks are
seen as absolutely out of the question while
others are seen as good. Taking a few more
small risks by dialling back the surveillance
state isn't even being floated as an option by any of the major political parties
in my country anyway. But living under an economic system where things like the 2008 financial

French: 
Il faut voir comment cette logique sécuritaire
considère le terrorisme comme inévitable
ou comme évitable seulement à travers davantage
de sécurité. Mais peut-être que cela nous empêche
de nous demander pourquoi des gens commettent
ces actes horribles. Quelles sont leurs raisonnements ?
Et que pourrions-nous faire pour empêcher que
d'autres personnes suivent ces raisonnements ?
La logique sécuritaire considère les terroristes comme une force aveugle, une catastrophe naturelle, mais qu'on
le veuille ou non, ce sont des gens. Ils ont des idées que l'on ne peut pas excuser, mais que l'on peut comprendre.
Il est aussi remarquable que certains risques ne soient jamais mis en question alors que
d'autres sont vus comme bons. Prendre un peu plus de petits risques en allégeant la surveillance
n'est jamais formulé comme une option, par aucun
des principaux partis politiques de mon pays.

French: 
Mais vivre dans un système économique où
le crash financier de 2008 peut arriver –
un gros risque ! – cela est considéré comme bon, même si le capitalisme néolibéral
a bien plus de chance de détruire votre vie
qu'une attaque terroriste.
Les aéroports ne sont pas les seuls lieux où la logique infinie de culpabilité potentielle exerce son influence.
Les lois de restrictions migratoires vont de paire avec ces mesures de sécurité coercitive
car toutes deux réagissent, non à de vrais crimes prouvés, mais à de possibles crimes futurs.
Qui "pourrait" se cacher parmi les nouveaux arrivants ? Qui "pourrait" dissimuler un projet malfaisant ?
Poser les questions en ces termes aboutira toujours à plus de sécurité, plus de gardes, plus de filtrages,
plus de camps.
Un camp, tel que défini par Sherene Razack, est une zone où les règles normales – comme la présomption
d'innocence – ne s'appliquent pas. Ce sont parfois des lieux délimités, comme Guantanamo ou Abou Ghraib,

Hungarian: 
megtörténhet -elég nagy kockázat- jó ötletnek tűnik, pedig az esély, hogy a neoliberális kapitalizmus
tönkre teszi az életünk sokkal nagyobb, mint egy terrorista támadás.
És nem csak a repterek, ahol a végtelen talán-logika, bűnös, amíg nem bizonyult ártatlannak megmarad.
A bevándorlási törvény korlátozásai együtt járnak az ilyen kényszerítő intézkedésekkel
mert mindkettő nem a tényleges bűncselekményekre reagál, hanem lehetséges jövőbeliekre.
"Ki rejtőzhet a határátlépők között? Ki rejtegethet valami gonosz szándékot?"
Az egyetlen válasz az így feltett kérdésekre,
nagyobb biztonságvédelem, több őr, több ellenőrzés,
több tábor.
Egy tábor, Sherene Razack tudós szerint, egy zóna, ahol a normális szabályok nem léteznek,
például "ártatlan, amíg bűnösnek nem bizonyul". Időnként valódi táborokról van szó, mint Guantanamo-öböl

English: 
crash can happen - taking a big risk there! - that's seen as a good, even though the chances of neoliberal capitalism
ruining your life are much greater than the
chances of being caught in a terrorist attack.
It's not just airports where the infinite
maybe-logic of guilty until proven innocent
holds sway. Restrictions on immigration law go hand in hand with these kinds of coercive security measures
because both are reacting not to actual proven
crimes but to possible future crimes: "Who
*might* be hiding amongst the people crossing
the border, who *could* be hatching a nefarious plan?"
The only way to approach these questions as long as they're frame liked that is with more security, more guards, more screenings,
more camps.
A camp, scholar Sherene Razack explains, is a zone where normal rules do not apply -  rules like "innocent
until proven guilty." Sometimes
they can be literal camps, like Guantanamo Bay

French: 
parfois des dispositifs plus subtils.
En étudiant l'Histoire du racisme,
on peut voir que la peau des gens de couleur
agit parfois à la manière d'un camp.
Parfois les camps sont officiellement identifiés ; parfois ils sont construits graduellement sur des règles tacites.
Et plusieurs universitaires ont noté d'intéressantes similitudes entre les camps et les aéroports.
Gillian Fuller écrit : "L'aéroport et le camp constituent des zones d'exception, chacune encadrée par
une rhétorique de l'urgence. [...] L'un facilite le mouvement et l'autre s'y oppose, mais tous deux sont
des zones de passage perpétuel et de promesse future. Toute zone où "l'ordre normal" est suspendu
est un camp. Tout y est possible, y compris la mort.
De nouveaux camps apparaissent tous les jours :
des chiens reniflent les banlieusards dans les trains,
l'industrie du centre de détention se développe, et la catégorie de réfugié se trouve sans cesse redéfinie.

English: 
or Abu Ghraib, sometimes they can be more subtle than that. By studying the history of racism
we can see that the skin of people of colour can sometimes operate a bit like a camp. Sometimes
camps are designated officially; sometimes it's done with an unwritten rule, and they are built gradually.
And some scholars have noted that there's a pretty interesting parallel between camps and airports. Writer Gillian Fuller says,
"Both airport and camp constitute zones
of exception, each are framed by a rhetoric
of emergency... One facilitates movement and
the other denies it, yet both are zones of
perpetual transit and futuristic promise...
Any zone where "normal order" is suspended
is a camp. A camp is a space where anything
is possible, including death. New camps thus
emerge daily: dogs sniff commuters on trains,
detention centres are a growth industry and
the category of refugee is constantly being
redefined."

Hungarian: 
vagy Abu Ghraib, néha nem nyilvánvalóak. A rasszizmus története megmutatja,
hogy a bőrszín is lehet egyfajta tábor. Időnként hivatalból kijelölik a táborokat
időnként íratlan szabályok alapján történik, és fokozatosan.
Egyes tudósok rámutattak, hogy sok hasonlóság van a táborok és repterek között. Gillian Fuller író szerint
"A repülőterek és a táborok is egy zónát hoznak létre, amely a vészhelyzet retorikájára épül
Az egyik a mozgást segíti elő, a másik meggátolja, mégis mindkettő a folyamatos átmenet és
jövőbeli ígéret területe. Olyan zóna ahol a "normális rend" nem áll fent egy tábor.
A tábor olyan hely, ahol bármi lehetséges, beleértve a halált is. Új táborok így jönnek létre naponta
őrkutyák szaglásszák a vonaton utazókat, szaporodnak a fogva tartási központok,
rendre újradefiniálják, hogy ki számít menekültnek."

French: 
Si des logiques similaires sont à l'œuvre
dans les aéroports et les camps,
ils sont aussi très différents : par exemple, les camps de concentration, comme Yarl's Wood au Royaume-Uni
ou les camps pour enfants aux États-Unis, pratiquent une violence bien plus directe et brutale qu'un aéroport.
Aussi, le voyage en avion reste un signe de relatif privilège. Et surtout, les voyageurs d'un aéroport
sont supposés capables de démontrer qu'ils sont inoffensifs, alors que les gens retenus dans les camps
y sont, de fait, supposés incapables ou réticents ;
et c'est pourquoi ils sont retenus.
"Personne n'est présumé innocent. Certains jouissent du privilège d'être supposés capables de démontrer
(l'absence de) menace terroriste. D'autres sont supposés incapables, réticents ou indociles."
Bienvenue en Islande ! Il est 16h ici, 17h en Angleterre, et midi là où je vais.

English: 
Although there are similar logics at play in both airports and camps
there are some big differences too: for
one thing, concentration camps, like Yarl's
Wood in the UK, or the camps for children
in the United States, have a lot more direct and brutal
violence in them than an airport. Also, regular air travel is still a mark
of relative privilege. And, crucially, travellers in an airport are presumed capable of demonstrating
that they are safe, whereas people in camps are de facto assumed unable or unwilling to do that, which is why they're there.
"No one is presumed innocent. Some enjoy
the privilege of being presumed capable of
demonstrating (the absence of) the threat of terrorism. Others are presumed incapable, unwilling, or noncompliant."
Welcome to Iceland! It's 4 o'clock here,
5 o'clock in England, and midday where I'm

Hungarian: 
Bár a táborokban és a reptereken hasonló logika uralkodik,
van néhány nagy különbség is: a koncentrációs táborokban, mint Yarl Wood
Egyesült Királyságban, vagy a gyerektáborok az Egyesült Államokban sokkal közvetlenebb és brutálisabb
az erőszak, mint egy repülőtéren. Továbbá, a rendszeres légi közlekedés még mindig
viszonylag kiváltságos dolog. A legfontosabb, a repülőtéren az utazókról felteszik, hogy képesek igazolni
hogy biztonságosak, míg a táborokban élőkről gyakorlatilag felteszik, hogy nem tudják vagy akarják ezt, azért vannak ott.
- Senki sem tekinthető ártatlannak
a kiváltság, hogy egyesekről felteszik, hogy képesek
igazolni, hogy nem jelentenek terrorfenyegetést. Másokról felteszik, hogy képtelenek, nem akarják, vagy nem együttműködőek "

English: 
going so I'm a little bit lost in time.
And a little bit lost in space as well because
although I say, "Welcome to Iceland,"
I haven't actually entered it. I'm not
crossing the border. If this were 500 years
ago and I was standing on this spot nobody
would doubt that I'm in Iceland, but strangely,
today, this is Schrodinger's country.
Which means actually that when this airport
was built Iceland shrunk slightly! They took
a little piece of it away. Poor old Iceland:
they weren't a very big country to begin
with and it seems almost a shame just to excise a piece of it just so they can sell sandwiches  to tourists for twenty quid each.
When I get to the United States I will have
to go through border control, and I always
get a little bit nervous when I cross the
border. Even though I know the answers to
all of the questions they're gonna be asking
me: I know what the true answers are, nobody
knows more about where I'm going and what
I'm doing than I do. And yet I still get
anxious. I guess some part of me feels like,
the true answer isn't necessarily the best
answer I can give. In some sense I feel like it's not necessarily about finding the truth?
There's a weird religious confessional element to airport security. Not only am I expected to
volunteer information but also to be
suitably penitent towards the great power

Hungarian: 
Üdv Izlandon! 4 óra van itt, 5 óra Angliában, és dél, ahová megyek, szóval elvesztem az időben.
És egy kicsit a térben is,
bár azt mondom: "Üdv Izlandon", valójában nem léptem át a határt.
Ha 500 évvel ezelőtt állnék ezen a helyen, akkor senki sem mondhatná,
hogy ez nem Izland, de most ez itt Schrödinger országa.
Ami azt jelenti, hogy amikor ez a repülőtér
felépült, Izland kicsit zsugorodott!
Elvettek egy kis darabot. Szegény Izland, eleve nem egy nagy ország,
és szégyenszemre kivágtak egy kis darabot, csak hogy 40 fontért szendvicseket áruljanak turistáknak.
Amikor az Egyesült Államokba érek, át kell esnem a határellenőrzésen, és mindig egy kicsit ideges vagyok.
Bár tudom a választ minden kérdésre
amit feltesznek. Tudom mik az igaz válaszok rájuk
senki sem tud többet arról, hogy hová tartok, és mit csinálok. Mégis ideges leszek.
Azt hiszem, valahol úgy érzem az igaz válasz mégsem a legjobb válasz, amit adhatok
Bizonyos értelemben úgy érzem, hogy nem feltétlenül az igazság megtalálásáról van szó?
A reptéri biztonság egy kicsit olyan, mint a gyónás. Nemcsak elvárják, hogy önként elmondjak
adatokat, de azt is, hogy kellően alázatos legyek a felsőbb hatalom felé,

French: 
Je suis un peu perdu dans le temps.
Et aussi dans l'espace parce que j'ai dit :
"Bienvenue en Islande", mais je n'y suis pas
vraiment entré. Je ne traverse pas la frontière.
Il y a 500 ans, si je m'étais tenu ici, personne n'aurait douté de ma présence en Islande,
mais bizarrement, aujourd'hui,
c'est le pays de Schrödinger.
Ce qui veut dire qu'à la construction de cet aéroport, l'Islande a rétréci ! Ils en ont enlevé un petit morceau.
Pauvre vieille Islande : ce n'était déjà pas un très gros pays, ça paraît dommage
d'en couper un morceau, uniquement pour vendre des sandwichs à 20£/pièce aux touristes.
En arrivant aux États-Unis, je devrai passer le contrôle aux frontières, et je suis toujours un peu nerveux
quand je traverse une frontière. Même si je connais les réponses à toutes les questions qu'on me posera.
Je sais quelles sont les vraies réponses, personne
ne sait mieux que moi ce que je fais et où je vais.
Et pourtant, j'angoisse. Je crois qu'une partie de moi a le sentiment que la vraie réponse n'est pas
nécessairement la meilleure que je puisse donner. En un sens, j'ai l'impression qu'il ne s'agit pas forcément
de trouver la vérité ? Il y a un côté confession religieuse, au portique de sécurité des aéroports.
On attend de moi que je donne volontiers des informations, mais aussi que j'aie l'air suffisamment

English: 
that's asking me and only then to I get
to go to a better place. Or in this case, America.
Anyway, flight takes off in about 25 minutes. Maybe I've got time to take out a small mortagage and afford some yoghurt.
Since I'm an actor and I live in London,
I go to the theatre a lot and in the last
year or so at a lot of the major theatres in London
they've started searching your bag when
you go in. And some people say that when it comes to increased security measures like that the good have
nothing to hide. It's not that much of an
inconvenience so what's the problem?
And I have two curiosities about this perspective.
The first is that I just don't think it's true. The good do have something to fear from increased security, because who
gets seen as criminal is impacted in large
part by who security officials pay attention
to. Like my anxiety at crossing the United States border: I know the truthful answers, but I also know that when you talk

Hungarian: 
mely kérdez, s csak utána nyerek bebocsátást egy jobb helyre. Avagy jelen esetben Amerikába.
A gép 25 perc múlva indul. Addig talán van időm eladósodni, és venni egy joghurtot.
Mivel színész vagyok és Londonban élek, gyakran járok színházba
és az elmúlt években elkezdték a belépők táskáját átkutatni.
És a legtöbben azt mondják az ilyen nagyobb biztonsági intézkedésekre, a rendes embereknek
nincs rejtegetnivalójuk. Nem akkora kényelmetlenség, szóval hol itt a gond?
Két gondom van ezzel a nézőponttal.
Elsősorban nem gondolom, hogy ez igaz. Az rendes embereknek is van aggódnivalója a nagyobb biztonságtól
Mert, hogy ki a lehetséges bűnöző attól függ, hogy a biztonsági őrök mire figyelnek oda.

French: 
pénitent envers le grand pouvoir qui m'interroge, pour enfin me donner accès à un monde meilleur.
Ou en l'occurence, à l'Amérique.
Bref, l'avion décolle dans 25 minutes. J'ai peut-être le temps de faire un emprunt pour acheter du yaourt.
Je suis acteur et je vis à Londres, donc je vais beaucoup au théâtre, et depuis environ un an,
la plupart des grands théâtres londoniens
fouillent les sacs à l'entrée
On entend souvent dire, en cas de mesures sécuritaires renforcées, que les gens honnêtes n'ont rien à cacher.
Ce n'est qu'une petite fouille à l'entrée,
où est le problème ?
Je me pose deux questions sur ce point de vue.
Premièrement, je pense que c'est faux.
Les gens honnêtes ont quelque chose à craindre car
les agents de sécurité ne portent pas leur attention sur tout le monde, et participent à fabriquer les criminels.
D'où mon angoisse à l'approche de la frontière : je connais les réponses honnêtes, mais je sais qu'il faut

Hungarian: 
Mint az idegességem, amikor belépek az Egyesült Államokba. Tudom mik az igaz válaszok, de amikor egy határőrhöz beszélek,
rövid mondatokban válaszoljak, ne viccelődjek!
Ne mondjak semmi félreérthetőt, mert minél hosszabb a társalgás
annál nagyobb az esély, hogy mondok valamit, ami gyanús lesz és nagyon nagy bajba kerülök.
Nem azt kell mutatnod, hogy biztonságot jelentesz, hanem azt hogy oda tartozol. Ha pedig valakiről eleve azt gondolják, hogy nem tartozik oda...
"A muszlimok jönnek" című könyvében a  Arun Kundnani kommunikáció professzor leírja azt az ördögi kört
amikor a hatóságok nagyobb figyelmet fordítanak egyesekre. Az "agent provocateur" művelet az, amikor
egy rendfenntartó erő fedett ügynököt küld egy csoportba, amelyet gyanúsnak tart, hogy
rávegye őket valamilyen bűncselekmény elkövetésére, amiért letartóztathatóak.
Kundnani rámutat arra, hogy ha a bűnüldöző szervek egy bizonyos csoportot,

English: 
to a border guard talk in short sentences! Don't make jokes! Don't say anything that could be misconstrued because the longer that conversation goes on
the more likely that something you say could be taken in the wrong way and could land you in big, big trouble.
It's not really about performing safety; it's about performing belonging. So if people already think that you don't belong...
In his book "The Muslims Are Coming," communications
professor Arun Kundnani describes a vicious
cycle of authorities paying attention to people.
An agent provocateur operation is when law
enforcement agencies send an undercover operatives into a group that they they think is suspicious in order to
try and bait them into committing a crime
for which they can then be arrested. And Kundnani
points out that if law enforcement agencies already consider a certain group of people,

French: 
parler au garde-frontière en phrases courtes ! Ne pas plaisanter ! Ne rien dire qui puisse être mal compris car
plus la conversation dure, plus il est probable qu'une parole soit mal interprétée et mène à de sérieux ennuis.
Plus que la sécurité, il s'agit de jouer l'appartenance. Donc si vous êtes déjà considéré comme étranger...
Dans son livre "The Muslims Are Coming", le professeur en communication Arun Kundani décrit un cercle vicieux
dans la façon dont les autorités s'intéressent aux personnes. L'usage d'un "agent provocateur" consiste,
pour la police, à placer un agent infiltré dans un groupe considéré suspect, dans le but de l'inciter à commettre
un crime pour lequel ses membres peuvent ensuite être arrêtés. Kundani remarque que, si les policiers
considèrent déjà un certain groupe, les musulmans par exemple, comme suspect, ils y enverront davantage

Hungarian: 
mondjuk a muszlimokat, eleve gyanúsnak tartanak, akkor több ügynököt küldenek közéjük, mint más csoportokba,
amivel több bűncselekményt provokálnak ki, ezért több eljárás indul az adott csoportból valók ellen,
ami azt jelenti, hogy a nyilvánosság (és a bíróságok) is nagyobb veszélyt látnak az adott csoportban,
amiért a rendfenntartó erők még több ügynököt küldenek oda, és a ciklus így megy tovább.
s számos példát ad erre a gyakorlatra az Egyesült Államokban.
Talán hallottátok már az "entrapment" (hatósági felbujtás) kifejezést, ez egy jogi kifejezés arra,
amikor a rendőrség vesz rá valakit, hogy elkövessen egy bűncselekményt. A legtöbb országban
ez törvénytelen, mivel nem tisztességes valakit csak azért rávenni egy bűncselekményre, hogy letartóztathassák.
Bár az "entrapment" hivatalosan tilos Amerikában és Nagy-Britanniában,
de sok múlik a részleteken. A bíróságon bizonyítani kell, hogy a vádlott nem követte volna el
a cselekményt, ha a rendőrök rá nem veszik. Ami bonyolult lehet,
mivel a lehetőségek birodalmában járunk. Arra hogy ki mit tett volna, bármi elképzelhető.

English: 
say Muslims, to be suspicious they will send more undercover operatives into that group relative to other groups, thereby
inciting more crimes from that group, resulting in more trials of people from that group,
meaning that the public (and juries) will come to view that group as more dangerous and suspicious,
meaning that law enforcement agencies will send more people in to investigate them, and the whole cycle
goes round again. And he gives several examples of
this practice being used in the United States.
Now, you might have heard the term "entrapment" before - that's the legal word for when
the police cause you to commit a crime and then arrest you for it. And a lot of countries
have laws against entrapment because it is kindof unfair to make somebody commit a crime and then arrest them for it.
Although entrapment is officially illegal
in some forms in the US and UK the devil is
that in order to prove entrapment in court
you have to establish that the defendant wouldn't
have committed the crime without the cops
being involved. And that can be difficult,
because again we're talking about the realm of maybe. What someone might have done is infinitely imaginable.

French: 
d'agents infiltrés dans ce groupe que dans les autres, et donc l'inciteront à commettre plus de crimes.
Au final, le nombre de procès impliquant ce groupe augmente, l'opinion générale (et celle des jurés)
considère ce groupe comme plus dangereux et suspect, alors la police y envoie davantage d'enquêteurs,
et le cycle recommence.
Il donne plusieurs exemples
de ces pratiques aux États-Unis
Vous avez peut-être déjà entendu parler de "provocation policière" : c'est la formule légale qui désigne ces
moments où la police vous pousse à commettre un crime, puis vous arrête pour l'avoir commis.
De nombreux pays ont des lois pour empêcher la provocation policière, et reconnaissent son injustice.
Elle est officiellement illégale, sous certaines formes, aux États-Unis et au Royaume-Uni, mais
pour prouver au tribunal qu'il y a bien eu provocation policière, il faut démontrer que l'accusé n'aurait pas
commis le crime sans l'intervention des policiers.
Cela peut être très délicat, car encore une fois,
nous sommes dans le domaine du peut-être. Ce qu'une personne aurait pu faire relève de l'imagination.

French: 
Et si une personne est accusée d'un crime, beaucoup de gens suposeront qu'elle n'est "pas toute propre",
surtout si elle appartient à un groupe largement considéré et décrit comme "pas tout propre" !
Même si les "agents provocateurs" s'apparentent beaucoup à la "provocation policière", il peut être
presque impossible d'en convaincre un jury.
Alors il vaut mieux plaiser coupable.
On peut donc voir qu'en matière de surveillance, les gens honnêtes ne sont pas nécessairement à l'abri
car le crime est en partie construit, et l'un de ses matériaux principaux est l'attention.
Le deuxième problème que je vois dans la réponse :
"Les gens honnêtes n'ont rien à craindre"
est qu'elle suppose de curieux présupposés sur la nature de la vie privée.
Nous pourrions avancer une autre conception de la vie privée. Pour l'illustrer, il y a cette superbe réplique
dans "Jules César", quand Décius arrive chez
César et lui demande de le suivre au Sénat,
et César dit : "Non, je ne vous suivrai pas, je reste
à la maison aujourd'hui", à quoi Décius répond :

Hungarian: 
És ha valakit megvádolnak egy bűncselekménnyel, akkor sokan azt gondolják, hogy gyanús
különösen, ha egy olyan csoportba tartozik, amelyet eleve széles körben gyanúsnak tartanak és mutatnak be.
Tehát egy "agent provocateur" művelet lehet "entrapment", szinte lehetetlen
erről meggyőzni az esküdteket, és talán jobb elfogadni egy vádalkut.
Mint láttuk, amikor a biztonságról és megfigyelésről van szó, a rendes embereknek is van mitől félnie,
mert a bűncselekményeket részben maga a figyelem hozza létre.
A második probléma azzal, hogy "rendes embernek" nincs mitől félni, hogy
elég furcsa feltevésekkel él a magánélet természetéről.
Talán másképp is nézhetjük a magánéletet. Ennek bemutatására itt egy remek
sor a "Julius Ceasar"-ból , ahol Decius elmegy Ceasar házába és megkéri jöjjön el a szenátusba
és Caesar azt mondja: "Nem, nem megyek veled, ma itthon maradok" Mire Decius azt mondja:

English: 
And if somebody has been charged with a crime, a lot of people are naturally going to assume that they're a little bit dodge,
especially if they're also part of a group of people that is widely considered and portrayed as a little bit dodge!
So although agent provocateur operations can a
look like entrapment, it can be nigh impossible
to convince a jury of that and you're probably better off taking a plea bargain. So in this
way we can see that when it comes to security and surveillance it's not just about the good having nothing to fear because
crime is in part constructed, and one of the major ingredients is attention.
The second problem I have with this, "The good have nothing to fear response," is that it
makes some assumptions about the nature of privacy which we might get curious about.
We might put forward an alterative understanding of what privacy is. And to illustrate it there's this brilliant
line in "Julius Caesar" where Decius goes to Caesar's house and asks him to come to the senate,
and Caesar says,  "Nah I'm not going with you, I'm gonna stay home today." And Decius says,

French: 
"Très-puissant César, donnez-moi une raison,
que je ne fasse pas rire de moi, quand je dirai cela."
"La raison est dans ma volonté : je ne veux pas venir."
Je crois que cette réplique saisit
un aspect fondamental des libertés civiles.
Je suis libre de mes mouvements dans mon pays.
Si je veux aller à Bristol, je peux aller à Bristol.
Je n'ai pas à m'expliquer, ni à demander de permission. Je n'ai même pas besoin de savoir pourquoi
je veux aller à Bristol. Le fait que je veuille y aller suffit. Et je me demande
à quels moments, en société, nous sommes autorisés à donner ce genre de réponse à la Jules César :
"Parce que je le veux".
Je n'ai pas de raison spécifique pour refuser que l'on fouille mon sac
quand j'arrive au théâtre, mais pourquoi mon refus ne suffit-il pas ?
Je n'ai besoin d'aucune raison pour refuser l'infraction de ma vie privée. C'est plutôt l'infracteur qui
devrait avoir une raison. Voilà l'idée : c'est ce que signifie l'expression "pas tes affaires". Pourtant, refuser

English: 
"Most mighty Caesar, let me know some cause,
Lest I be laughed at when I tell them so."
"The cause is in my will. I will not come."
And that line I think captures something really fundamental about civil liberties.
So I have freedom of movement within my country, right: if I want to go to Bristol, I can go
to Bristol. I don't need to tell anyone why I'm going, I don't need anyone's permission to go, I don't even have to know why
I want to go to Bristol, the fact that I want
to go is enough. And I'm curious
about when in society we're allowed to give that kind of an answer, that kind of Julius Caesar
"Because I want to!" answer.
I don't have a particular reason why I don't want anyone to search my bag
when I enter a theatre, but why isn't the
fact that I want that enough?
It's not so much that I need a reason not to have my privacy invaded, it's that somebody else
should have a reason to do it: that's kindof the point. That's surely what it means for something to be, "None of your business." And yet, to refuse the search is to immediately

Hungarian: 
"Hatalmas Caesar, tudnom hagyd okát,
Mert megkaczagnak majd, ha így beszélek nekik."
"Akaratom az ok; mondd, hogy nem akarok."
Ebben a sorban benne van valami igazán lényeges a polgári szabadságjogokról.
Szabad mozgásom van az országomban, igaz? Ha el akarok menni Bristolba, megtehetem
Nem kell senkinek elmondanom, hogy miért megyek, nem kell senki engedélye, nekem magamnak sem kell tudnom,
mit is akarok Bristolban, elég csak hogy oda akarok menni.
És érdekes, hogy a társadalomban mikor engedhetjük meg magunknak ezt a fajta választ, mint Caesar.
"Mert ezt akarom!"
Nem kell, hogy külön oka legyen, miért nem szeretem, ha átkutatják a táskámat,
amikor belépek egy színházba. Nem elég annyi, hogy nem akarom?
Nem nekem kell indokolnom, hogy a magánéletemben miért ne turkáljanak
Másvalakinek kell hogy jó oka legyen rá, erről szólna a magánélet, az , hogy "Nem rád tartozik"
Mégis, aki megtagadja az átkutatást

Hungarian: 
az gyanússá teszi magát, mintha rejtegetne valamit, ami másra tartozik,
mert a biztonsági logika alapja, hogy mindenki bűnös, amíg ártatlannak nem bizonyul.
Egy másik remek példa erre a napi hírekből, amikor antifasiszták maszkban hajtanak végre antifasiszta akciókat,
Sokan dühösek rájuk: "Miért takarják el az arcukat,
ha olyan ártatlanok?" pedig nagyon is jó biztonsági okai lehetnek a maszkviselésnek antifasiszta akciókban.
véd a könnygáz ellen, és megakadályozza, hogy felismerjék, és később megtámadják
a tüntetés után, de még ha ezeken túl is lépünk
semmi sem tiltja a nyilvános maszkviselést. Jogod van hozzá, ha azt akarod tenni.
*A felvétel időpontjában
és nem feltétlenül jelenti, hogy bűncselekményre készülsz.
Minden alkalommal, amikor átkutatják a táskám egy színházban, megkérdezem:
"Meddig tart ez még? Meddig kutatják át a belépők táskáját?"
És mindig furcsán néznek rám, ami aggaszt. De ha így közelítünk a magánélethez,

English: 
mark oneself out as suspicious, as concealing
something that is in fact somebody else's business,
because of the security-logic presumption
that everyone is guilty until proven innocent.
Another great example of this that's been in the recent news is antifascists wearing masks when they do their
antifascist work, and a lot of people get very angry and
say, "Why are you wearing masks if you're
not doing something criminal?" And in fact there can be very good health and safety reasons for wearing masks while doing antifascist work:
it protects against tear gas, and it stops you being identified and then attacked
later on after the protest or whatever, but even if those things didn't apply - wearing
a mask in public is perfectly legal. That's your right if you wanna do that -
and it doesn't necessarily imply criminality.
Every time they try and search my bag when I go into the theatre I always ask them, "How
long is this gonna be going on? How long are you gonna be searching people's bags?" And they
always look slightly confused, which is a little bit worrying. But that way of looking at privacy

French: 
la fouille, c'est devenir instantanément suspect, c'est dissimuler une affaire devenue celle des autres
car, dans la logique sécuritaire, tout le monde est présumé coupable jusqu'à preuve de son innocence.
Autre bon exemple, issu de l'actualité récente : les antifascistes qui portent des masques pendant leurs
actions antifascistes, et les gens qui se scandalisent et disent : "Pourquoi portez-vous des masques si vous
ne faites rien de répréhensible ?" En réalité, il y a de nombreuses raisons de santé et de sécurité pour
le port du masque au cours d'une action antifasciste : protection contre le gaz lacrymo, et contre l'identification
qui suppose généralement une agression ultérieure. Mais même si ces dangers n'existaient pas,
porter un masque en public est légal.
C'est votre droit, si vous le voulez,
et ça n'implique pas toujours la criminalité.
À chaque fois que mon sac est fouillé quand
je vais au théâtre, je demande toujours :
"Combien de temps ça va durer ? Pour combien de temps allez-vous encore fouiller les sacs des gens ?"
Ils sont toujours un peu confus,
ce qui n'est pas très rassurant.

English: 
puts the people who are doing the security measures on the back foot.
It puts them in the position where they need to justify to themselves and
to us why this is happening. And of course if they can't justify it, if it doesn't provably make anyone
safer or if it does have serious drawbacks for people's privacy and their liberty, then why are we doing it?
But I don't wanna make this discussion too
much about the privacy rights of relatively
privileged airline-travellers or theatre-goers.
The separation of children from parents at the border and the imprisonment of people who
haven't been convicted of any crime is
not some sudden mutation of national policy;
it's a continuation of the philosophical ideas we've been seeing at work now for decades. The policing
of possible criminals; the assumption that
privacy must be concealing something nefarious;

Hungarian: 
akkor ezzel a biztonsági intézkedéseket hozókat vonjuk kérdőre.
Ebben a helyzetben nekik kell igazolni maguk és mások számára
miért történik mindez. És persze, ha nem tudják igazolni, ha nem bizonyítható,
hogy nagyobb a biztonság, vagy ha súlyos hátrányt jelent a magánéletünkre, a szabadságunkra, akkor miért csinálják?
De nem akarom ezt a vitát túlságosan elvinni
a kiváltságos repülőgép-utasok és színházba járók személyiségi jogai felé.
A gyermekek szétválasztása a szülőktől a határon és az olyan emberek bebörtönzése
akiket semmilyen bűncselekményért nem ítéltek el,  nem egy hirtelen váltás a nemzeti politikában,
ez azon filozófiai megközelítés következménye, amely évtizedek óta jelen van.
A lehetséges bűnözők keresése, a feltevés, hogy a magánélet védelme alatt csak rejtegetnünk valamit

French: 
Mais cette façon de considérer la vie privée
met les agents de sécurité en difficulté.
Elle les enjoint à justifier, pour eux-mêmes
et pour nous, les raisons de cette situation.
Et bien sûr, s'ils ne peuvent pas se justifier, s'il n'y a aucun moyen de prouver qu'ils nous protègent,
ou s'ils impliquent effectivement un recul de nos vies privées et de nos libertés, alors pourquoi le font-ils ?
Mais je ne veux pas limiter cette conversation
aux droits à la vie privée des relativement privilégiés passagers aériens et amateurs de théâtre.
La séparation de parents et d'enfants à la frontière,
et l'emprisonnement de gens qui
n'ont été accusés d'aucun crime, n'est pas une
soudaine mutation des politiques étatiques.
C'est la suite logique d'idées philosophiques qui sont au travail depuis maintenant plusieurs décennies.
Le contrôle des criminels potentiels, l'idée que la vie privée dissimulerait la malfaisance,

English: 
and above all, the assumption that steps taken
in the name of security are necessary, irreversible,
and unquestionable. And you don't have
to go somewhere like Guantanamo Bay or Yarl's Wood to
see those kinds of philosophical ideas in operation. You just gotta try getting on a plane.
As Scholar Falguni Sheth recently put it, we have to
think about whether we really want a Department
of Homeland Security. In my country,
we have to think about do we want a Home
Office, and all of its various tributary organisation, that does the job that it does. And if the
answer is, "You don't have a choice, those institutions have to be there!" then how free are we?
If you're in a position where new security
measures are being discussed, maybe you work
in a theatre or are a university, I'd invite
you to get curious about asking,
"When is this gonna stop? When is the new policy going to end? What is the definite end date when it will no longer
be contracted for, when it's not gonna be budgeted anymore - not when it's gonna be "reviewed" because then it

Hungarian: 
és mindenekelőtt azt a feltevést, hogy a megtett lépések a biztonság nevében szükségesek, visszafordíthatatlanok,
és megkérdőjelezhetetlenek. De nem kell 
elmenni olyan helyre, mint a Guantanamo-öböl vagy Yarl's Wood
hogy gyakorlatban  lássuk ezt a filozófiát. Elég felszállni egy repülőre.
Ahogy Falguni Seth tudós látja, el kell gondolkodnunk , kell-e nekünk
a  Belbiztonsági Minisztérium. Hazámban el kell gondolkodnunk, kell-e a
Belügyminisztérium, és a sok járulékos szervezet, ami hozzá tartozik. Mert ha a válasz:
"Nincs más lehetőség, ezeknek az intézményeknek fenn kell állnia!" akkor milyen szabadok vagyunk?
Ha olyan helyen dolgozol, ahol új biztonsági intézkedések merülnek fel, talán
színházban vagy egyetemen, szeretném, ha rákérdeznél minderre.
- Mikor lesz ennek vége? Meddig tart az új szabály? Mi az a meghatározott időpont,
ameddig szerződünk, meddig álljuk a költségeit? Ne azt, hogy mikor vizsgáljuk majd felül,

French: 
et surtout l'idée que les mesures prises au nom
de la sécurité sont nécessaires, irréversibles
et incontestables. Pas besoin d'aller
à Guantanamo ou à Yarl's Wood pour
voir ce genre d'idées philosophiques à l'œuvre.
Il suffit d'essayer de monter dans un avion.
Comme noté rcemment par Falguni Sheth, nous devons nous demander si nous voulons vraiment
un Département de la Sécurité intérieure. Dans mon pays, nous devons nous demander si nous voulons
un Bureau de l'Intérieur qui fait le travail qu'il fait,
avec toutes les institutions qui lui sont attachées.
Si la réponse est : "Vous n'avez pas le choix, ces institutions doivent exister !" alors sommes-nous libres ?
Si vous êtes dans une situation où de nouvelles mesures de sécurité sont envisagées,
si vous travaillez dans un théâtre ou une université,
je vous suggère de poser la question :
"Quand est-ce que ça s'arrêtera ? Quand la nouvelle réglementation cessera-t-elle ? Quelle est la date précise
où elle ne sera plus signée, où elle ne sera plus financée (pas "rediscutée", parce qu'alors il devient très facile

French: 
de laisser couler sans rien faire), mais quand s'arrêtera-t-elle, à moins que nous n'agissions pour l'arrêter ?
Et ne discutions véritablement les raisons de faire cela ?
La question par laquelle j'ai ouvert cette enquête était : "La sécurité redeviendra-t-elle un jour ce qu'elle était ?"
Et la réponse vers laquelle je pense me diriger est : "Non, jamais.
Sauf si nous le demandons."
"Je suis censé agir comme s'ils n'étaient pas là.
Je suppose qu'ils existent,
mais ce pourrait être mon imagination.
Quelle que soit la chose qui regarde...
Elle n'est pas humaine.
Elle ne cligne pas.

Hungarian: 
mert akkor könnyen csak megmarad, és senki sem csinál majd vele semmit- hanem hogy mikor lesz egészen biztosan vége
És valójában vizsgáljuk meg, miért is csináljuk."
A kérdés, amit vizsgálodásom elején feltettem: "Visszatér a biztonságvédelem valaha is a normális szintre?"
És a válasz amihez megérkeztem: "Nem, nem fog.
Hacsak nem követeljük."
"Elvileg nem tudom, hogy ők itt vannak
Már hogyha "Ők" léteznek, mert lehet, hogy csak képzelem.
Akármi is figyel, nem ember.
Sosem pislog.

English: 
becomes very easy to just let it roll over and not do anything about it - but when is it definitely gonna end unless we act to stop it?
And actually review the reasons why we are doing it?"
The question I began this investigation with was, "Is security ever go back to the way it was?"
And the answer I think I'm flying
towards is, "No it isn't.
Unless you demand it."
"I'm suppose to act like they aren't here.
Assuming there's a "They" at all; it may just be my imagination.
Whatever it is that's watching... it's not human.
It doesn't ever blink.

Hungarian: 
Mit lát a kamera? Belelát a fejembe? A szívembe? Vajon belém -belénk- lát? Tisztán vagy homályosan?
Remélem nagyon is tisztán lát, mert mostanság én se látok magamba. Csak zaccot látok.
Mindenki kedvéért remélem, hogy a kamera jobban csinálja.
Mert ha a kamera is csak csak homályosan lát, mint én, akkor el vagyunk átkozva, mindig is el voltunk.
És holtan végezzük, és nagyon keveset fogunk tudni, és azt is rosszul."
Nos, átrepültem téren és időn és itt vagyok. Az utazásnak vége.
Az Amerikai Egyesült Államok.
Furcsa- általában amikor repülök, nem gondolok az utazásra. Csak az úticél lebeg a szemem előtt,

French: 
Que voit un scanner ? L'intérieur de la tête ? Du cœur ? Voit-il en moi ? En nous ? Voit-il clair ou sombre ?
J'espère qu'il voit clair, car je ne peux plus voir en moi. Je ne vois que de l'ombre.
J'espère, pour le bien de tous, que le scanner voit mieux,
car si le scanner voit sombre comme je vois sombre,
alors je suis maudit encore et encore.
Et me retrouverai seulement mort. Sachant si peu.
Et comprenant mal ce petit fragment, moi aussi.
J'ai été catapulté à travers le temps et l'espace, mais nous y sommes. La fin du voyage.
Les États-Unis d'Amérique.
C'est marrant : d'habitude, en avion, je ne pense pas au trajet. Mon cœur est trop occupé à rêver de la

English: 
What does a scanner see? Into the head? Down into the heart? Does it see into me? Into us? Clearly or darkly?
I hope it sees clearly because I can't any 
 longer see into myself. I see only murk.
I hope for everyone's sake the scanners do better,
because if the scanner sees only darkly the
way I do, then I'm cursed and cursed again.
And will only wind up dead this way. Knowing very little. And getting that little fragment wrong too.
Well, I've been catapulted through time and space but here we are. Journey's End.
The United States of America.
It's funny - usually when I fly I don't think about the journey. My heart is so busy dreaming about the destination that

French: 
destination pour se soucier de l'endroit où je suis. Ou de l'endroit où nous sommes, ensemble, comme société.
C'était particulièrement vrai pendant ce voyage ;
mon cœur songeait tendrement à la destination.
J'avais de très bonnes raisons d'accepter
les conditions des aéroports, la sécurité,
et toute la logique qui les soutient,
comme incontestables.
Mais si vous ou moi croyions à l'incontestable,
on ne s'intéresserait sûrement pas à la philosophie.

English: 
my mind just doesn't consider where I am. Or I guess where we all are, together as a society.
And that's been especially true on this trip;  my heart's been dreaming
fondly about the destination. I've had every
reason to just accept airport travel and security
and all the logic behind it as unquestionable.
But if you and I believed in unquestionable things, I don't think we'd be interested in philosophy.

Hungarian: 
nem is gondolok arra, éppen hol járok. Avagy mi mind hol járunk, mint társadalom.
És ez különösen igaz volt erre az útra, annyi örömmel gondoltam a célomra.
Minden okom megvolt, hogy csak elfogadjam ilyen a légi utazás és a biztonság
és a teljes mögöttes logika vitathatatlan.
De ha hinnénk a megkérdőjelezhetetlen dolgokban, akkor miért is foglalkoznánk filozófiával.

Készítette: Olver Thorn
Kutatósegéd: TheLitCritGuy
Stúdió:
Támogatók:

