דיברנו הרבה על היווצרות של הרים והרי געש
כאשר לוחות מתנגשים זה בזה או כאשר לוח אחד
מופחת תחת לוח אחר, אבל זהו לא המקום היחיד
זה המקום הדומיננטי או המקום שהכי סביר למצוא הרים והרי הגעש על פני השטח של כדה"א.
אבל זה לא המקום היחיד שהרים והרי געש יכולים להיווצר וכנראה הדוגמא הגדולה ביותר
של פעילות וולקנית או הפופולרית ביותר, זה יכול להיות אמריקאי במקצת, נקודת מבט שאמריקה במרכז.
אבל הדוגמא הכי, לעיתים קרובות הדוגמא המצוטטת של פעילות וולקנית רחוק מגבול לוח היא הוואי.
הוואי, אז כאן, אלו איי הוואי, זה האי הגדול של הוואי, והוא,
הוא חווה הר געש פעיל. לבה או מאגמה זורמת מתחת לקרקע
שכאשר היא מגיחה אנו קוראים לה לבה, והלבה הזו באופן פעיל יוצרת את האי, מגדילה את האי, אז מאיפה
הפעילות הוולקנית הזו מגיעה ואיך אנו יכולים לחשוב על פעילות וולקנית זו או סוג זה של חום
עולה מתחת לפני שטח כדה"א כדי להסביר כמה מהמאפיינים הגיאולוגיים שאנחנו רואים מסביב
הוואי. אז מה שאנחנו חושבים שקורה, שוב, זה הכל בגדר תאוריה, זה שהוואי
יושבת על גבי נקודה חמה, באופן ספציפי, האי הגדול של הוואי יושב על גבי הנקודה החמה
כרגע, והנקודה החמה הזו, יש דרכים שונות או תאוריות שונות לגבי איך היא
הגיחה, אבל אנחנו חושבים שבמעטפת, בגבול המעטפת-ליבה. אני לא יודע אם בתרשים הזה
הכוונה הייתה שהאיזור הלבן יהיה הליבה, אבל בואו נגיד שזוהי הליבה החיצונית כאן למטה. בואו
נגיד שזוהי הליבה החיצונית, ליבה חיצונית למטרת ההסבר של הדברים. אנו חושבים שזה אפשרי
שסוגים של עמודי עשן של חומר מאוד חם יכולים, בהתבסס על הדינמיקה של הנוזל של
מה שקורה בגבול המעטפת-ליבה חיצונית שעמודי עשן של חומר מאוד חם יכולים במידה מסויימת להתרומם
תנו לי לעשות את זה בצבע כהה יותר, יכולים להתרומם מהליבה החיצונית. הוא מתרומם מהליבה החיצונית ואז יוצר
נקודה חמה מתחת ללוחות הליתוספריים הנעים, מתחת ללוחות, עכשיו לא בהכרח, אנחנו לא יודעים לבטח,
היכן נקודות חמות אלו נוצרות, על ידי עמודי העשן האלו של המעטפת, החומרים האלו נוצרים או מתחממים
בגבול המעטפת-ליבה חיצונית, אבל מה שאנחנו מרגישים די בטוחים לגביו הוא
שיש נקודה חמה כאן, והיא עצמאית מכל תבניות ההסעה האלו שראינו.
אני לא צריך להגיד עצמאית, ללא ספק הכל קשור, כי יש לנו את כל עומס הנוזלים האלו
במעטפת, אבל זה, זה מופרד באיזושהי דרגה מכל תבניות ההסעה
שדיברנו עליהן, זה למעשה יכול לגרום ללוחות לזוז, לדרגה גבוהה או הדרך שאנחנו
חושבים לגבי זה עכשיו, זה קבוע, הנקודה החמה הזו קבועה, ביחס ללוחות.
והסיבה שאנחנו מרגישים די טוב לגבי המחשבה שהיא קבועה ביחס ללוחות, היא שאנחנו רואים את
הרעיון כאן, אם תסתכלו על הסלע הוולקני בקוואי,
שהוא אחד מאיי הוואי המיושבים הוותיקים ביותר. הסלע הקדום ביותר שתצפתנו שם הוא בן 5.5 מיליון שנה.
והכל סלע וולקני, עכשיו הסלע הקדום ביותר שתצפתנו באי הגדול הוא בערך בן
700,000 שנה. אנחנו גם יודעים שהלוח הפסיפי, אתם יכולים להסתכל על התרשים הזה כאן
הוא זז בכיוון הכללי הזה, כפי שאנחנו יודעים, כפי שאנחנו יודעים ממדידות GPS, הוא
זז בדיוק בכיוון שאיי הוואי מחולקים בו. אז, בכנות,
ההסבר הטוב היחיד ללמה אנחנו רואים את התבנית הזו, למה אנחנו רואים את האי החדש יותר כאן ואז ככל שאנחנו הולכים הלאה
והלאה במעלה שרשרת איי הוואי אנחנו רואים קרקע ישנה יותר ויותר, למעשה אם נמשיך ללכת, אם
נמשיך ללכת יש לנו את איי ליווארד כאן ככל שאנחנו ממשיכים למדוד את הסלע באיי ליווארד אנחנו מגיעים לישן יותר וישן יותר
ככל שאתם הולכים לכיוון צפון-מערב ואם אתם תסתכלו על מה שמתחת לאוקיינוס
זה האי הגדול של הוואי
אלו האיים המרכזיים של הוואי, אלו איי ליווארד
אבל אתם רואים אפילו מעבר לאיים השקועים מתחת לאוקיינוס הפסיפי,
אתם ממשיכים לראות שרשרת איים. אז,
ההסבר למה שקורה כאן,
זה שיש לכם נקודה חמה קבועה שהיא כרגע מתחת לאי הגדול של הוואי
ואני רק רוצה להיות ברור,
האי הגדול נקרא האי של הוואי, הוא אחד מהאיים במדינת הוואי.
אז אני לא רוצה לגרום לכם לבלבול.
אני אקרא לו רק האי הגדול מעכשיו והלאה.
אז הנקודה החמה היא ממש מתחת לאי הגדול.
אבל אם תחזירו אחורה ללפני 5 מיליון שנה, הלוח הפסיפי כולו היה כנראה
בסדר גודל של, אתם יודעים, בערך 150-200 מייל,
עד כמה שקוואי רחוק מהאי הגדול.
הוא כנראה הוזז למרחק כזה לכיוון דרום-מזרח, אם תלכו בחזרה ללפני 5 מיליון שנה. אז לפני 5 מיליון שנה
כשכל זה הוזז למטה וימינה, אז קוואי, קוואי היה על גבי הנקודה החמה.
אז ככה כל אחד מהאיים האלו נוצרו.
אם תחזירו אחורה המון שנים, אז אולי האיזור הזה כאן בלוח הפסיפי היה על גבי הנקודה החמה.
אי, אי נוצר שם והלוח הפסיפי המשיך לזוז לכיוון צפון-מערב.
הוא המשיך לזוז לכיוון צפון-מערב ואיים חדשים, הרי געש חדשים המשיכו להיווצר.
הרי געש אלו ישחררו לבה שתמשיך להצטבר,
תמשיך להצטבר תמשיך להצטבר, לבסוף, תעלה מעל פני המים,
ותיצור את כל שרשרת האיים הזו, ובזמן שכל הלוח הפסיפי ממשיך לזוז לכיוון צפון-מערב, היא ממשיכה ליצור איים חדשים.
עכשיו השאלה שאתם אולי תשאלו, ובכן, איך האי הגדול הוא גדול יותר?
האם הלוח במידה מסויימת הפסיק שם, האם הוא מעביר יותר זמן מעל הנקודה החמה?
לכדי כך שעוד לבה תיווצר שם כדי ליצור את,
כדי ליצור את- בעקרון זה הר תת ימי שעכשיו נמצא גם מעל המים
ולמעשה אם אתם הולכים מהבסיס של האוקיינוס הפסיפי לקצה העליון של האי הגדול של הוואי זה למעשה 50% גבוה יותר מהר האוורסט.
אז באמת אתם יכולים להתסכל על זה פשוט כהר גדול
אבל השאלה היא שהוא נראה כל כך גדול מקוואי והם ממשיכים להפוך קטנים יותר ככל שאתם הולכים לכיוון צפון-מערב
האם באיזשהו אופן הלוח הפסיפי מאט, הוא מעביר יותר זמן כאן? והתשובה היא שהוא כנראה לא מאט,
מה שקורה, בזמן מסויים קוואי גם כנראה היה אי גדול יחסית.
אם תחזירו אחורה 5, אולי 5 מיליון שנה,
קוואי כנראה היה בערך בגודל זה, אבל לאורך 5 מיליון שנה הוא פשוט חווה טונות של סחיפה.
זכרו, ברגע שהוא זז מהנקודה החמה, קרקע חדשה לא נוצרה,
הוא באמצע האוקיינוס הפסיפי, הוא חווה מזג אוויר,
5 מיליון שנה זוהי תקופת זמן ארוכה, והוא פשוט נשחק לאורך זמן זה. אז ככל שהאי יותר מבוגר,
הוא יהיה יותר שחוק ויותר קטן.
אז אם אתם הולכים להרים התת ימיים האלו כאן למעלה, הם אפילו לא מגיחים מעל האוקיינוס
בזמן מסויים הם אולי הגיחו, אבל במשך, בעקבות האוקיינוס ומזג האוויר
ומה לא, הם פשוט נשחקו לאורך זמן ונהיו קטנים יותר וקטנים יותר, עד לשאריות של הרי געש
אז בכל מקרה,
חשבתי שתמצאו את זה מעניין, איך בעצם איי הוואי
נוצרו, ואיך למעשה יש לנו את הנקודות החמות האלו,
והפעילות הוולקנית הזו, ולמעשה אפילו פעילות של רעידות אדמה, למעשה מחוץ ל..
גבולות הלוח.
למעשה בזמן שאנחנו מתסכלים על התרשים הזה דיברנו על,
דיברנו על התעלות של גבולות הלוח,
אתם למעשה יכולים לראות את זה כאן, משום שזה מראה את העומק,
והכחול הכהה כהה כהה כהה, זה באמת חלקים חשוכים עמוקים של האוקיינוס.
אז הנה שקע מריאנה
אז אתם יכולים לראות כאן שהלוח הפסיפי,
מופחת תחת לוחות אחרים, מתחת ויוצר את התעלות האלו כאן.
בכל מקרה מקווה שמצאתם את זה מעניין.
