Saturn. Šiesta planéta Slnečnej sústavy a po Jupiteri druhá najväčšia.
Pretože je ľahko pozorovateľný aj voľným okom, ako žltý neblikajúci objekt
jasnosťou porovnateľný s najjasnejšími hviezdami, poznali ho už v staroveku.
Pomenovaný bol podľa rímskeho boha Saturna, ktorý je obdobou gréckeho boha Kronosa.
Rovnako ako Jupiter aj Saturn je tvorený prevažne vodíkom a héliom.
Planéta sa skladá zo 75 % z vodíka
a z 25 % hélia so stopami metánu, vody a amoniaku.
Aj keď Saturn predstavuje len asi 60% objemu Jupitera zmestilo by sa sem takmer 800 Zemí.
Jeden obeh okolo Slnka mu trvá neuveriteľných takmer 30 rokov.
Predpokladá sa, že Saturn vznikal rovnakým procesom ako Jupiter
v protoplanetárnom disku pred 4,6 až 4,7 miliardami rokov.
Táto teória hovorí,
že v protoplanetárnom disku sa postupne zliepali prachové častice do čoraz väčších celkov,
až sa nabalili do veľkosti niekoľko tisíc kilometrov.
Pretože mali veľkú gravitáciu, začali strhávať zo svojho okolia plyn a prach,
ktorý sa postupne nabaľoval na pevné jadrá, až dorástli do dnešnej veľkosti.
Druhá teóia hovorí, že veľké plynné planéty nevznikli postupným zliepaním,
ale pomerne rýchlym zmrštením sa zhluku plynov v protoplanetárnom disku
podobným spôsobom, akým vznikajú hviezdy.
Niektoré odhady dokonca hovoria, že v prípade Saturnu mohol tento kolaps trvať len niekoľko storočí.
Žltá farba planéty je spôsobená odrazom slnečného svetla od vrchných mrakov.
Na podrobných záberoch zo sondy Cassini sa však atmosféra javí ako modrá.
Modrá farba je pravdepodobne spôsobená rozptylom slnečného svetla na molekulách atmosféry
podobne ako je tomu v prípade Zeme.
Atmosféra Saturnu pozostáva takmer výlučne z vodíka a hélia.
Najväčšie zastúpenie má molekulárny vodík, približne 96% a hélium približne 3%.
Malý obsah hélia v atmosfére sa vysvetľuje tým,
že ťažšie hélium klesá cez vodíkovú vrstvu bližšie k jadru.
V horných vrstvách atmosféry sa nachádza aj kryštalický amoniak
a malé množstvo metánu a ďalších uhľovodíkov.
Teplota tu dosahuje približne −140 °C.
S hĺbkou teplota postupne rastie, čo má za následok vznik mrakov rôzneho zloženia
v rôznych výškových hladinách.
Najvyššiu vrstvu tvoria kryštáliky čpavkového ľadu.
Pod nimi sa nachádza vrstva mrakov zo siričitanu amónneho.
Predpokladá sa, že najnižšiu vrstvu tvoria mraky z vodného ľadu
a k jadru planéty padajú kvapky héliového dažďa.
Pri ďalšom klesaní do atmosféry Saturnu rastie teplota aj tlak.
Už 500 km pod vrcholkami mrakov vodík prechádza do kvapalného skupenstva
a vytvára globálny oceán vodíka rovnako ako na Jupiteri.
Bližšie ku stredu planéty nadobúda čoraz viac vlastností kovu.
Asi 25 000 – 33 000 km pod vrchnými mrakmi začína vrstva tekutého kovového vodíka,
ktorý má hrúbku približne 20 000 km.
Pod touto vrstvou sa nachádza jadro planéty.
Má priemer takmer 20 000 km a tvorí ho pravdepodobne skalnatý materiál.
Teplota vo vnútri jadra je podľa odhadov 12 000 °C
a jeho hmotnosť je 25-násobkom hmotnosti Zeme.
Prvý krát Saturn cez ďalekohlad pozoroval taliansky astronóm Galileo Galilei v roku 1610.
V svojich zápiskoch uviedol, že ostal prekvapený, keď po stranách planéty uvidel dva objekty.
Nakreslil ich ako dva guľové objekty a myslel si,
že ide o veľmi veľké mesiace obiehajúce okolo Saturnu.
O takmer 50 rokov neskôr v roku 1659
holandský astronóm Christiaan Hyugens vďaka silnejšiemu ďalekohladu zistil,
že namiesto veľkých mesiacov je Saturn obklopený tenkým pásom prstencov.
O týchto prstencoch vám však viacej povie Narratology,
ktorý podobne ako ja robí top5 a iné zaujímavé videá, napríklad aj o vesmíre.
Takže odovzdávam slovo...
Díky. Soustava prstenců kolem Saturnu leží v rovině jeho rovníku.
Jejich průměr je dohromady 280 000 km,
jsou tenké jen několik stovek metrů a patří mezi nejzajímavější prvky sluneční soustavy.
Skládají se z velmi jemných částic a obsahují stopy křemíkových a uhlíkových minerálů.
Některé jsou menší než zrnka písku, ale dosahují i několika metrů
a příležitostně jsou v nich rozptýlené kusy ledu a kamení.
Vědci mají podezření, že mnoho z těchto částic jsou kusy rozbitých komet nebo mrtvých měsíců.
Jejich přesný původ a formace ale zůstávají záhadou.
Vědci identifikovali sedm samostatných prstenců
a každý z nich se jmenuje podle jednoho písmena v abecedě.
Prstence dostaly jména v pořadí, ve kterém byly objeveny, nikoliv v pořadí, v jakém jsou od planety,
což je někdy matoucí.
Nejbližší k Saturnu je slabý prstenec s názvem D,
po něm následují tři nejjasnější a největší kruhy - C, B a A.
Po něm je prstenec F, a je následovaný prstencem G a nakonec E.
Původne vědci odhadovali, že prstence vznikli před přibližne 4,5 miliardy let,
kdy se Sluneční soustava formovala.
Důkazy, které získala sonda Cassini však naznačují, že prstence jsou staré pouhých 100-200 miliónů let.
Díky sonde Cassini taky víme, že prstence jsou velmi chladné.
Na neosvětlené straně naměřila mezi -163 až -203 stupni Celsia.
Snímky prstenců, které pořídili sondy Pioneer 11 a Voyager 1
zachytily mnohem rozmanitější strukturu než se původne předpokládalo
a zjistilo se, že hlavní prstence se skládají z tisíců dalších.
Díky velikosti jsou ze země dokonce pozorovatelné i obyčejným amatérským dalekohledem.
Bohužel, vypadá to tak, že prstence tady už brzy nebudou.
Podle dat získaných sondou Cassini to vypadá, že prstence v nejbližších 100-300 milionech let zmizí.
Vplyvem gravitace a magnetického pole planety
z nich na povrch planety prší témeř 10 ton materiálu za sekundu.
Máme proto štestí, že žijeme práve teď a můžeme být svědkami tohohle fascinujícího pohledu.
Teď už ale vracím slovo zpět Tajemných 5.
Díky.
Okrem prstencov obieha okolo Saturnu aj množstvo mesiacov.
Pred letmi Voyager I a II ich bolo známych iba 9.
So zdokonaľovaním prístrojov a pozorovacích techník však počet známych mesiacov neustále pribúda.
Za posledných 20 rokov sa viac ako zdvojnásobil.
V súčasnosti vieme o 62.
Najväčším, najznámejším a prvým objaveným mesiacom Saturnu je Titán.
Jeho polomer je 2 575 km, čo je viac, ako polomer planéty Merkúr
a je obklopený vlastnou veľmi hustou atmosférou zloženou hlavne z molekulárneho dusíka a metánu.
Po Ganymede je to druhý najväčší mesiac Slnečnej sústavy.
Jeho povrch je pevný a teploty tu dosahujú asi −178 °C.
Vďaka extrémnym podmienkam na Saturne je nepravdepodobné,
že by sa tu mohol nachádzať nejaký život.
Ak by sa tu nejaká forma života predsalen nachádzala
bolo by to pravdepodobne, podobne ako na Jupiteri, v horných vrstvách atmosféry.
Väčšiu šancu na nájdenie života však máme asi na povrchu jedného zo Saturnových mesiacov.
Najčastejšie sa hovorí o Titáne, ktorý sa stal námetom množstva kníh a filmov science-fiction.
Avšak do doby kým sa nám tam podarí dostať
nám neostáva nič iné, ako obdivovať chladnú krásu tejto planéty
obkolesenej jej majestátnymi prstencami.
