
Bulgarian: 
Като човешки същества, разчитаме на езика, за да предадем своите идеи, желания и безпокойства на другите.
Но замисляли ли сте се: езиците само инструменти за изразяване на нашите мисли ли са,
или те всъщност оформят начина, по който мислим и възприемаме света?
В това видео ще изследваме този въпрос в дълбочина, така че, ако търсите отговори, останете с нас.
Хипотезата, че нашата умствена дейност е поне до определена степен свързана и зависима
от езика, който говорим, се нарича хипотеза за лингвистичната относителност.
Тя често се свързва с имената на Бенджамин Лий Уорф и неговия ментор Едуард Сапир
и обикновено се обозначава като хипотезата на Сапир-Уорф.
Сапир и Уорф по никакъв начин не са създателите на тази идея, но допринасят много за нейното популяризиране.
Предположението на Сапир е, че езиците се различават по начините, по които организират действителността,
но хипотезата, че езикът оформя мисълта, се развива напълно вследствие на изследователската работа на Уорф.
След като изучава езика на Хопите, Уорф достига до заключението, че структурните характеристики на Хопи езика
силно се различават от структурата на това, което той нарича „Средностатистически европейски езици“
английски, френски и немски

English: 
As human beings we rely on language to communicate our ideas desires and concerns for other people.
But are languages merely tools for expressing our thoughts,
or do they actually shape the way we think and the way we perceive the world?
In this video we will explore in depth this question so if you're searching for answers stay tuned.
The hypothesis that our mental activity is at least to some extent relative to and dependent on
the language we speak is called the linguistic relativity hypothesis.
It's often associated with the names  of Benjamin Lee Whorf and his mentor Edward Sapir
and is commonly referred to as the Sapir-Whorf hypothesis.
Sapir and Whorf were by no means initiators of this idea but were the ones that brought a lot of attention to it.
Sapir's presumption was that languages differ in the ways they structure reality,
but the hypothesis that language shapes thought was not fully developed until the works of Benjamin Whorf.
After studying the Hopi language, Whorf came to the conclusion that structural characteristics of the Hopi
differ widely from the structure of what he called the Standard Average European languages:
English, French, German.

English: 
For example, Hopi grammatical categories provide a "process" orientations toward the world,
whereas the categories in SAE give a fixed orientations toward time and space.
Whorf strongly believed that these  differences
lead speakers of Hopi and SAE to view the world differently.
The Whorfian view has been subject of criticism ever since it was first formulated.
One problem pointed out by the critics is Whorf's lack of empirical support for his linguistic insights.
Another is that Whorf formulated his hypothesis in general terms
and a hypothesis cannot be correctly evaluated unless it's precisely stated.
The Sapir-Whorf hypothesis has received a number of different formulations over the years
and nowadays is known in two versions: the strong hypothesis (also known as linguistic determinism)
and the weak hypothesis (or linguistic relativity). It is necessary to clarify the words "strong" and "weak"
are not related to the strength of scientific augmentation, but rather to the degree
to which language is assumed to influence our thoughts and behavior.
According to the strong version, we perceive only what our language allows us to.

Bulgarian: 
Например, граматическите категории в Хопи представят „процесуална“ ориентация към света,
докато категориите в СЕЕ представят „фиксирана“ ориентация към времето и пространството.
Уорф силно вярва, че тези различия
водят до различно възприятие на света от страна на говорещите Хопи и на говорещите СЕЕ.
Откакто е формулирана за първи път, гледната точка на Уорф е обект на критика.
Един проблем, посочван от критиците, е липсата на емпирични данни по отношение на лингвистичните прозрения на Уорф.
Друг проблем е това, че Уорф изразява своята хипотеза чрез общи термини,
а една хипотеза не може да бъде проверена, без да бъде прецизно формулирана.
През годините хипотезата на Сапир-Уорф получава множество формулировки,
като в днешно време е позната в две версии: силна хипотеза (позната още като лингвистичен детерминизъм)
и слаба хипотеза (или лингвистична относителност). Необходимо е да поясним, че думите „силна“ и „слаба“
не се отнасят до силата на научната аргументация, а до степента,
до която се смята, че езикът повлиява мисленето и поведението.
Според силната версия ние възприемаме само това, което езикът ни позволява.

English: 
Such version would suggest that we are, figuratively, slaves to the words available to us.
Although the strong deterministic hypothesis is frequently referred to as the "Whorfian view"
it's not quite clear how strong Whorf thought the relationship between the two variables was.
The possibility of linguistic determinism has been explored by a variety of authors,
mostly in science fiction. The most recent example is Oscar winning movie Arrival.
Don't worry, there will be no spoilers. For those who haven't watched it yet - Arrival is an alien movie.
But it's not just another alien movie in which the whole human race unites against the evil extraterrestrials.
Under that sci-fi plotline is a movie the forces the viewer to reconsider what makes us human;
a movie about communication and most of all about the days in which it breaks down
and fear of the unknown sets in. As promised we will not spoil the plotline.
The only thing that we should mark is that the movie is cleary on board with linguistic determinism.
That leads to the question are we slaves to the language we speak?
Maybe most of you who are watching have clicked on this video searching for answer on this exact question.

Bulgarian: 
Такава формулировка предполага, че сме „роби“ на думите, достъпни за нас.
Въпреки че силната детерминистична хипотеза често се назовава „гледната точка на Уорф“,
не е съвсем ясно колко силна изследователят е смятал, че е връзката между двете променливи.
Лингвистичният детерминизъм се разглежда от множество автори,
основно в научната фантастика. Най-скорошният пример е спечелилият Оскар филм „Първи контакт“.
Не се тревожете, НЯМА да има СПОЙЛЪРИ. За тези, които все още не са го гледали – „Първи контакт“ е филм за извънземни.
Но това не е поредният филм от този тип, в който цялото човечество се обединява срещу злите извънземни.
Под своята научнофантастична повърхност, филмът предизвиква зрителя да се замисли какво ни прави хора;
това е един филм за комуникацията, и най-вече – за дните, в които тя бива прекъсната
и страхът от неизвестното ни връхлетява. Както обещахме, няма да издаваме сюжета.
Единственото нещо, което трябва да отбележим, е че филмът отчетливо засяга въпроса за лингвистичния детерминизъм.
Това ни води към въпроса – Роби ли сме на езика, който говорим?
Може би повечето от вас, гледащи това видео, се питат точно това.

English: 
And here's your answer - the strong hypothesis has long been abandoned by scientists.
One effective argument against the deterministic view is the work on colour perception
demonstrating that the Dani (a tribe in New Guinea) had little trouble learning the English set of color categories,
despite having only two words for colours in their language.
Yet another problem with the strong view is that linguistic concepts
are highly translatable in different languages. Under linguistic determinism a concept in one language
would not be understood in a different language because the speakers and their worldviews
are bound by different sets of rules.
Languages are in fact translatable and only in select cases the ideas could be lost in translation.
Although the deterministic view has been rejected, the empirical research on the topic
confirms a milder influence of language on thought (or the weak version).
According to the weak version the language does influence our mental processes to some extent
but it does not fully determine the way we view the world and the way we think.
Many early studies took colour as a starting point, literally, evaluating how speakers "see" the world

Bulgarian: 
Ето го и вашия отговор – силната хипотеза отдавна е отхвърлена от изследователите.
Един силен аргумент против детерминистичната гледна точка са резултатите от изследвания върху възприятието на цветове.
Те показват, че Дани (племе в Нова Гвинея) нямат големи затруднения да научат набора от цветови категории в английския език,
въпреки че в своя роден език имат само две думи за цветове.
Друг проблем, свързан със силната хипотеза, е това, че лингвистичните категории
до голяма степен са преведими на различни езици. Според лингвистичния детерминизъм, концепция в един език
не може да бъде разбрана по същия начин на друг език, тъй като говорещите двата езика, както и техните светогледи,
се ръководят от различни правила.
Но езиците са всъщност преведими и само в редки специфични случаи идеите могат да бъдат „изгубени в превода“.
Въпреки че детерминистичната гледна точка е отхвърлена, данните от емпирични изследвания по темата
потвърждават по-слабо влияние на езика върху мисленето (или слабата версия).
Според слабата версия езикът наистина повлиява нашите умствени процеси до определена степен,
но не определя напълно начина, по който гледаме на света и по който мислим.
Множество ранни изследвания вземат цветовете за отправна точка, буквално оценявайки как говорещите даден език „виждат“ света,

Bulgarian: 
филтрирайки своите възприятия през призмата на цветовите категории в съответния език.
Погледнете тези два квадрата за секунда. Забелязвате ли разлика?
Как наричате тези цветове на вашия роден език?
Споделете какво мислите в коментарите долу.
Този пример е част от експеримент, който изследва разликата между възприятията на цветовете от синия спектър от страна на хора,
чийто роден език е съответно английски или руски.
За разлика от английския, в руския език се прави задължително разграничение между светлосиньо (“голубой”) и тъмносиньо (“синий”).
Това повдига въпроса дали лингвистичната разлика води до различия в разпознаването на цветовете.
На англо- и рускоговорящи е представена задача за разпознаване на цветове, в която
се използват 20 цветови стимули от съдържащия се в руския език спектър „синий/голубой”.
На участниците се показват цветове, подредени по тройки; тяхната задача е колкото могат по-бързо и точно да определят
кой от двата долни квадрата е идентичен на горния квадрат.
Резултатите показват, че говорещите руски по-бързо разграничават двата цвята, когато попадат в различни
лингвистични категории на руски (един в “синий” и един в “голубой”),
отколкото когато цветовете са от една и съща лингвистична категория (и двата от “синий” или и двата от “голубой”)

English: 
when filtering their perception through specific categories for colours in different languages.
Look at these two squares for a second. Do you notice a difference?
What do you call these colours in your native tongue?
Share your thoughts in the comments below.
This example is a part of an experiment that studied the difference between English
and Russian native speakers' perception of the blue colour spectrum.
Unlike English, Russian makes an obligatory distinction between light blue ("goluboy") and dark blue ("Siniy").
This raised the question whether this linguistic difference leads to differences in colour discrimination.
English and Russian speakers were tested in a colour discrimination task in which
20 colour stimuli from the Russian siniy/goluboy spectrum were used.
Subjects were shown colours arranged in a triad. Their task was to indicate as quickly and accurately
as possible which of the two bottom coloured squares was identical to the top square.
The results showed that Russian speakers were faster to discriminate two colours when they fell into different
linguistic categories in Russian (one siniy and the other goluboy)
then when they were from same linguistic category (both siniy or both goluboy).

English: 
English speakers tested on the same stimuli did not show such an advantage in any of the conditions.
These results confirm the hypothesis that language affects performance
at least some simple perceptual color tasks.
To examine the idea of linguistic relativity even further let's travel to the western edge of Cape York
where the Pormpuraaw, a small aboriginal community lives.
These people talk about space in different way than most of us.
Instead of using words like "right", "left", "forwards" and "back", which are commonly used in English,
the Kuuk Thaayorre speakers use cardinal direction terms - north, south, east and west - to define space.
Actually everything in their language is arranged in relation to these cardinal directions.
So it's pretty normal to say things like "There's an ant on your southeast leg"
or "move the cup to the north-northwest a little bit".
One obvious consequence of speaking such language is that you have to stay oriented at all time
or else you cannot speak properly. The result is a profound difference in navigational ability.
Speakers of languages like Kuuk Thaayorre are much better than English speakers at staying oriented,
even in unfamiliar landscapes or inside unfamiliar buildings.
But since their spatial knowledge is completely different, how would they think about time then?

Bulgarian: 
Англоговорящите, изложени на същите стимули, не показват такова преимущество в което и да е от условията.
Тези резултати потвърждават хипотезата, че езикът има ефект върху изпълнението
на прости задачи за цветово възприятие.
За да изследваме идеята за лингвистичната относителност в още по-голяма дълбочина, нека отпътуваме към западния бряг на Кейп Йорк,
където живеят Пормпуроу - малка общност от аборигени.
Те говорят за пространството по различен от повечето от нас начин.
Вместо да използват думи като „дясно“, „ляво“, „напред“ и „назад“, които са типични за английския език,
говорещите куук-тайоре използват термините за основните посоки – север, юг, изток и запад, за да определят пространството.
Всъщност, всичко в този език се подрежда спрямо основните посоки –
съответно е доста нормално да чуете нещо от сорта на „Имаш мравка на югоизточния крак“
или „Премести чашата на север-северозапад“.
Едно очевидно следствие от говоренето на такъв език е това, че трябва да сте винаги ориентирани,
защото в противен случай не можете да се изразявате правилно. Резултатите са силни различия в навигационните умения –
говорещите езици като Куук Тайоре са много по-добри от англоговорящите в ориентацията,
дори в непозната околна среда и в непознати сгради.
Но след като тяхното познание за пространството е съвсем различно, как тогава биха мислили те за времето?

Bulgarian: 
За да проучи този въпрос, Лера Бородитски, изследовател в областта на когнитивната наука,
провежда експеримент, в който на участниците се дават набори от картинки,
представящи някакъв вид времева прогресия.
Тяхната задача е да подредят разбърканите картинки, така че да покажат правилния им ред във времето
(например, един набор съдържа: картинка на цял банан;
друга картинка, на която бананът е малко обелен;
трета картинка, на която бананът е отхапан;
и друга, на която е изобразена обелка от банан).
Ако представите този проблем на англоговорящите, те ще подредят картинките, така че времето да тече отляво надясно.
Говорещите иврит, от друга страна, подреждат картинките отдясно наляво, което показва, че посоката на писане
играе роля във възприятието за време.
Говорещите куук-тайори използват съвсем различна стратегия: вместо да подреждат картинките отляво надясно
или обратно, те правят това от изток на запад. Така че, когато са с лице на юг, подреждат картинките
като англоговорящите; когато са с лице на север, ги подреждат като
говорещите иврит; когато са с лице на запад (като нашия приятел на картинката)

English: 
To examine this question, Lera Boroditsky, a researcher in the field of cognitive science,
conducted an experiment in which the subjects were given sets of pictures that represented
some kind of temporal progression.
Their task was to arrange the shuffled photos to show the correct temporal order
(for example one set would have a picture of a whole banana
and then another picture where the banana has been slightly peeled,
another picture where a bite has been taken
and finally a picture of the empty banana skin).
If you asking English speakers to do this, they'll arrange the cards so that time proceeds from left to right.
Hebrew speakers on the other hand tend to arrange the cars from right to left indicating that writing direction
in a language plays a role in time perception.
The Kuuk Thaayorre used a completely different strategy: instead of arranging the cards from left to right
or the other way around they arranged it from east west. So when they're facing south, the cards were placed
like the cards of the English speakers, when they were facing north the cards were arranged like
the cards of the Hebrew speakers, when they faced west (like our body in the picture)

Bulgarian: 
по посока от тяхното тяло на запад. Тоест, говорещите куук-тайори не само са наясно в каква посока се намират
във всеки един момент, но също използват тази пространствена ориентация, за да организират изобразяването на времето.
Идеите на хората за времето се различават също и сред други езици. Говорещите английски са склонни да говорят за времето,
използвайки хоризонтални пространствени метафори („Най-доброто е пред нас“ или „Най-лошото е зад нас“),
докато говорещите мандарин използват, както хоризонтални пространствени метафори за време, така и
вертикални метафори (например, следващият месец е „долният месец“ и предишният месец е „горният месец“).
Дали говорещите мандарин мислят по-често за времето във вертикални термини в сравнение с говорещите английски?
Представете си, че някой, който седи до вас, ви показва точка в пространството директно пред вас и ви пита:
„Ако тази точка тук е днес, къде би сложил вчера и къде би поставил утре?“
Говорещите английски почти винаги посочват хоризонтално.
Но говорещите мандарин често посочват вертикално,
около 7 или 8 пъти по-често от говорещите английски.
Емпиричните данни показват, че хората, чийто роден език е английски, и тези, чийто роден език е мандарин, в действителност мислят по различен начин за времето.

English: 
the cards went from their body to the west. So the Kuuk Thaayorre not only knew what direction they were facing
every single moment, but they also used this spatial orientations to construct their representations of time.
People's ideas of time differ across other languages as well. English speakers tend to talk about time
in horizontal spatial metaphors ("The best is ahead of us" or "The worst is behind us")
while Mandarin speakers who use front/back spatial metaphors for time as well also systematically use
vertical metaphors (for example the next month is the "down month" and the last month is the "up month").
So do Mandarin speakers think about time vertically more often than English speakers do?
Imagine that someone standing next to you, points to a spot in space directly in front of you and asks:
"If this spot, here, is today where would you put yesterday and where would you put tomorrow?"
When English speakers are asked to do this, they nearly always point horizontally.
But Mandarin speakers often point vertically,
about seven or eight times more often than English speakers do.
The empirical data shows that native English and native Mandarin speakers do think differently about time.

English: 
This was true even though both groups were tested in English.
The fact that language plays a role in modifying our perception, in shaping our thought
and in creating reality is undeniable.
So far the scientific research shows that the language we speak
influences the ease with which we discriminate things through the richness of the categories it contains.
In this video we have described how language shapes the way we think about colours, space and time.
Other interesting studies have found effects of language on how people construe events,
keep track of numbers, percieve concepts choose to take risks and even how they experience emotion.
Share with us in the comments below if you'd like to see another video with more research on the topic.
We would love to hear your thoughts on the Sapir-Whorf hypothesis and on the video as well.
If you liked the video share with friends and don't forget to subscribe to our channel.
Thanks for watching and see you soon!

Bulgarian: 
Това е вярно дори когато и двете групи са изследвани на английски език.
Фактът, че езикът играе роля в частичната промяна на нашето възприятие, в оформянето на нашите мисли
и в създаването на реалността е неоспорим.
До този момент, научните изследвания показват, че езикът, който говорим,
оказва влияние върху лекотата, с която разграничаваме нещата, чрез богатството от категории, което той съдържа.
В това видео описахме как езикът оформя начина, по който мислим за цветовете, пространството и времето.
В други интересни изследвания се откриват ефекти на езика върху начина, по който конструираме събитията,
броим, възприемаме концепции, решаваме да поемем риск и дори как преживяваме емоциите.
Споделете с нас в коментарите дали искате да видите второ видео с повече изследвания по тази тема.
Ще се радваме да чуем какво мислите за хипотезата на Сапир-Уорф, както и за видеото.
Ако ви е харесало, споделете видеото с приятели и не забравяйте да се абонирате за нашия канал
Благодарим за вниманието, доскоро!
