Jako děti se bojíme tmy.
Neznámé nás děsí.
Tam venku může být cokoliv.
Paradoxně je to náš osud žít ve tmě.
Vyražte ze Země kterýmkoliv směrem si vyberete
a po počátečním záblesku modré
jste obklopeni černotou,
přerušovanou pouze sem tam vzdálenými a mdlými hvězdami.
Dokonce i po té, co dospějeme si temnota uchovává svou moc nás děsit.
A proto jsou zde tací, kdož tvrdí, že bychom se neměli příliš tázat,
kdo další může žít v té temnotě.
Lepší nevědět, říkají.
V Mléčné dráze je 400 miliard hvězd,
s tímto nesmírným množstvím,
je možné aby zrovna nějaký Slunce
bylo jedinou hvězdou s obydlenou planetou?
Možná.
Možná, že vznik života nebo inteligence je mimořádně nepravděpodobný.
Nebo se možná cilivizace vynořují pořád,
ale vymažou sami sebe, jakmile jsou toho schopny.
Nebo sem a tam, rozeseté napříč vesmírem,
jsou možná světy, podobné tomu našemu,
kde jiné bytosti hledí a chtějí vědět, stejně jako my,
kdo další žije v temnotě.
Život je poměrně řídký,
můžete prozkoumat tucty světů a zjistit, že pouze na jednom z nich
život povstal, vyvinul se a přetrval.
Pokud se někdy lidé vypraví do těchto světů,
pak to bude národ nebo jejich společenství,
které bude věřit ve výhodu tohoto nebo výhodu lidského druhu.
Za našich časů jsme prokřizovali sluneční soustavu a poslali čtyři lodě ke hvězdám.
Ale pokračujeme v pátrání po obyvatelích.
Život hledá život.
Celosvětový rozpočet:
vojenství: 36 355 miliard Kč
výzkum vesmíru: 658 miliard Kč
