Odavoltam a mítoszokért. Azok nem felnőttmesék, de nem is gyerekmesék. Annál is jobbak.
Csak vannak.
Egy történet annyiban számít, azt hiszem legalábbis, amennyire a benne szereplők megváltoznak.
A szörny sokféle lehet.
Rajtad keresztül jött ide, és veszélyes dolog ajtónak lenni.
Meghalok, gondoltam.
És ahogy ez átfutott a fejemen, eltökéltem, hogy igenis élni fogok.
Olyan, amitől félnek az emberek.
Olyan, ami hasonlít arra, amitől réges-rég féltek az emberek.
Olyan szörny is van, amitől az embereknek félni kellene, de nem félnek.
Hogy lehetsz boldog ebben a világban?
Nem tudtam irányítani a világot, amiben voltam, nem tudtam otthagyni fájdalmas dolgokat, embereket vagy pillanatokat, de örömömet leltem kis dolgokban, boldoggá tettek.
Neil Gaiman: Óceán az út végén
