Predarea este un mod interesant de a face activism
pentru drepturile animalelor
și este cel mai revoluționar lucru
pe care îl fac.
Ca profesor de facultate,
predau o mulțime de lucruri la universitate.
Predau marxism, anarhism,
feminism, postmodernism -
toate filosofiile radicale la ordinea zilei.
Dar niciuna dintre aceste filosofii nu e radicală
în felul în care sunt drepturile animalelor.
Doar drepturile animalelor m-au făcut să generez
o furtună de controverse asupra mea la universitate.
Doar atunci când am predat drepturile animalelor,
administratorii au început să mă ia deoparte
și să-mi spună:
„Ce predai la cursuri? De ce predai asta?”
„Nu credem că e acceptabil să predai așa ceva.”
Așadar, numai în urma predării
filosofiei drepturilor animalelor
am început să am probleme
cu administrația universității
și, cum am spus, să fac asemenea furori în campus ca
„profesorul radical care predă drepturile animalelor".
Atunci am început să mă gândesc la ce este
atât de radical în legătură cu drepturile animalelor
spre deosebire de marxism, anarhism,
feminism și postmodernism.
Am realizat că erau câteva lucruri.
Primul: spre deosebire de celelalte filosofii,
îți schimbă practicile și obiceiurile zilnice.
Îți dezrădăcinează relațiile cu alți oameni,
cu prietenii și cu familia.
Așadar, dacă înveți marxismul, poți merge acasă
și poți lua cina liniștit,
murdărindu-te pe toată fața cu aripi de pui
și poți vorbi despre exploatarea capitalistă
fără să realizezi contradicția enormă a acestui discurs.
Cu alte cuvinte, îți poți continua viața în mod normal,
iar obiceiurile tale zilnice nu sunt dezrădăcinate
sau atacate în niciun fel,
dar în cazul drepturilor animalelor și al consecinței lor logice și anume veganismul etic,
aceste legături sunt rupte
într-un mod în care nicio altă doctrină
nu mai poate cauza o asemenea tulburare
în viața de zi cu zi.
În al doilea rând, drepturile animalelor,
spre deosebire de toate celelalte filosofii radicale care -
cu excepția câtorva versiuni de feminism -
reproduc în linii mari credințe și viziuni asupra lumii
specisiste și antropocentrice,
drepturile animalelor pun sub semnul întrebării
identitatea noastră fundamentală ca specie
și contestă mentalitatea noastră conform căreia
divinitatea ar fi creat lumea pentru noi,
că suntem creați după imaginea divinității
și că orice altceva este o resursă pe care să o folosim
și să o consumăm în lăcomia noastră.
Așadar, aceasta chiar e o doctrină radicală.
Prin urmare, filosofia drepturilor animalelor,
pe lângă faptul că ne contestă practicile și obiceiurile
mai mult ca orice altceva,
ne contestă imaginea, identitatea noastră ca specie,
și ajunge la miezul problemei cu ceea ce suntem,
ajunge la rădăcina problemelor noastre
pe această planetă,
pentru că, distrugând natura,
ne distrugem pe noi înșine.
Distrugem stâlpii evoluției care s-au construit
de-a lungul a 4,6 miliarde de ani pe această planetă
și o facem pentru că avem o viziune alienată
și bolnavă patologic asupra lumii
care este acum alimentată de știință și de
tehnologii avansate foarte periculoase și mortale,
de o suprapopulare cu ființe umane
și de o economie globală capitalistă, care e bazată pe logica „dezvoltă-te sau mori”.
Iar când pui laolaltă suprapopularea, capitalismul
și viziunea occidentală iudeo-creștină asupra lumii,
antropocentrică și specisistă,
obții un cocktail mortal care ucide planeta și ne ucide și pe noi înșine.
Așadar, filosofia drepturilor animalelor este radicală,
întrucât „radic-” vine de la „rădăcină”;
este radicală pentru că ajunge la rădăcina
problemelor noastre, ne contestă identitatea ca specie,
ceea ce ne face să reconsiderăm relația noastră
cu Pământul și cu fiecare ființă vie de pe el.
