
iw: 
מהמטריקס מלא-הקרח
ב-"נוירומנסר",
עד המטה-וורס של "סנוקראש",
לרשת המוזרה והמסוכנת
של "ארץ אחרת",
הרעיון של לצעוד
לתוך מציאות וירטואלית
שבה את דמיונם
של מיליוני קוראי מד"ב
בכל רחבי תבל.
איך הוא החל?
איך השפיע עלינו?
ולאן ייקח אותנו הלאה?
אקסטרה מד"ב
הכרזה כיפית בצ'יק-צ'ק
הודות לחבר'ה באוקולוס ריפט,
אנו יכולים לעשות
שני פרקים נוספים
של אקסטרה מד"ב העונה
וזה אומר "אחלה" מבחינתנו!
אז נקטע את שידורי תור הזהב
שקבענו מראש
כדי לדבר על אחד הרעיונות
המעניינים ביותר במדע בדיוני.
מציאות מדומה.
מעניין למדיי,
לא רק בגלל הסיפורים שנתנה לנו
והרעיונות שחקרנו בגללה,
אלא גם בגלל השפעתה
על טכנולוגיה בעולם האמיתי.

English: 
From the ice-filled matrix of Neuromancer
to the metaverse of Snow Crash,
to the strange and dangerous net of
Otherland, the idea of stepping into a virtual
reality has captivated the imagination of
millions of sci-fi readers across the globe.
How did it begin? How has it influenced us?
And where will it take us next?
[music]
So, super fun announcement right up top:
Thanks to the folks at Oculus Rift, we can afford
to make two more episodes of Extra Sci Fi this season.
And that's a big "Heck yeah!" in our book.
So, we're going to interrupt the regularly scheduled
programming of the Golden Age to talk about
one of the most interesting ideas in science fiction:
Virtual reality.
Interestingly, not only because of the
stories it gave us and the concepts it let us explore,
but because of the influence it had on real-world technology.
Technology like the incredibly awesome

iw: 
טכנולוגיה,
כמו אוקולוס ריפט המדהים.
אז שוב תודה לחבר'ה באוקולוס,
שחיתמו את הפרק,
ואל תשכחו לאתגר את עצמכם
ב-"מארוול פאוורס יונייטד VR".
ו-"לון אקו" זמין רק באוקולוס ריפט.
בוא נתחיל!
אז איפה רעיון
המציאות המדומה התחיל?
ממתי מציאות אחת לא הספיקה?
מאז שאפלטון דיבר
על צללים מרצדים על קיר המערה
הספרות שאלה
אם יש מציאויות אחרות
שנוכל לגשת אליהן.
אם כי רק מדע בדיוני
שבאמת התחלנו לבדוק.
ומוקדם בתולדות המד"ב
מכפי שאתם עשויים לחשוב.
אך לפני שנגיע לזה,
עלינו לדבר על מדוע
מציאות מדומה מיוחדת.
למה היא שונה ממציאות
שהיא רק שונה משלנו
כמו שאנחנו רואים ברומן פנטזיה
או דיי בכל יצירה בדיונית,
בה כל העסק לוקח מקום במציאות
שהיא שונה מהאחת בה אנו חיים?
התשובה פשוטה:
בכדי שתהייה מציאות וירטואלית,
צריכה להיות מציאות אמיתית.

English: 
Oculus Rift.
So, thanks again to the folks at Oculus
for underwriting these episodes. And don't
forget to immerse yourself in Marvel Powers United VR
and Lone Echo, exclusively on
the Oculus Rift.
Now, let's get this show started!
So, where did this idea of a virtual reality begin?
When did one reality cease to be enough?
Well, ever since Plato talked about shadows flickering on the
cave wall, literature has questioned whether there are other
realities we might access. However, it's not until
science fiction that we begin to really run with it,
and earlier in the history of sci-fi than you might think!
But, before we can get to that, we have to talk about
why a virtual reality is special. Why is it
different than just a reality other than
ours like we might see in a fantasy novel or basically any
work of fiction, where the whole thing takes place in a reality
different from the one we live in?
The answer is as simple as this:
For there to be a "virtual reality," there has to be a "real reality."

iw: 
למשל, היקום ב-"שר הטבעות"
הוא פשוט מציאות אחרת.
מציאות אחרת.
אך בעולם ההוא,
עולמנו לא קיים.
עבור פרודו וסאם,
ישנה רק מציאות אחת.
היא פשוט במקרה כוללת
אלפים, גמדים ואורקים.
מציאות מדומה מאידך גיסא,
מציעה לנו מציאות אחרת
שאנחנו יכולים להיכנס אליה
ולצאת ממנה, לרוב לפי צו רצון.
היא מעוגנת למה שאנחנו קוראים,
"האמיתי".
המרחב שנמצא בו את עצמנו
כשהמציאות המדומה מושבתת.
זה יהפוך לכלי חזק
לסופרי מדע בדיוני
כדי למתוח ביקורת על עולמנו.
כי זה מאפשר להם
לנגד את העולם בו הדמויות גרות
לרוב במקומות דומים לשלנו,
לעולמות הפנטסטיים
שהם מתחברים אליהם
כשהם מניחים את המשקפות
או מחברים את הטרודות
ואחד מהשימושים הראשוניים
והעיקריים של המציאות המדומה
אולי ה-"פיליס",
ב-"עולם חדש מופלא" 
מאת אלדוס האקסלי.
האקסלי פשוט מציג בפנינו
בידור לחמשת החושים.
סוג-של אב-טיפוס
למציאות מדומה.
אתה לא יכול לתקשר
עם העולם שהוא נותן לך,

English: 
For instance, the universe in Lord of the Rings is just a
different reality. Another reality.
But in that world, OUR world doesn't exist.
[pop]
For Frodo and Sam, there's still just one reality.
It just happens to involve elves, and dwarves, and orcs.
Virtual reality, on the other hand, offers us
other realities that we can pass in and out of.
Often, at will. All anchored to what we call
"the real": the space we find ourselves
in when the virtual reality is off.
It'll be a potent tool for science fiction
authors to comment on our world because it
allows them to contrast the world the characters live in -
often places similar to our own - to the fantastic
realms they jack into when they put on the goggles
or attach the 'trodes. And one of
the first major uses of virtual reality
may be the "feelies" in Aldous Huxley's
Brave New World. Huxley simply presents us
with full sensory entertainment. It's like a
proto-virtual reality. You can't interact with the world
it gives you, but you can see it, feel it,

iw: 
אבל אתה יכול לראות,
למשש, לטעום, להריח.
זה כאילו שאתה בתוך העולם
לפרק זמן.
אפילו אם זה יותר דומה
למתקן בפארק שעשועים
ממה שאנחנו מחשיבים
כמציאות מדומה.
אך הוא משתמש בה כמשל לסכנה.
הוא מזהיר אותנו
עד כמה קל לאבד את עצמנו
במציאות מדומה ומפתה,
כשהאמיתית חדגונית,
לא מספקת ומשעממת.
הסיפור הראשון שיש בו
מה שאנחנו באמת מחשיבים
למציאות מדומה,
עם ציוד לראש והכל,
ככל הנראה
"משקפי פיגמליון"
שראה אור ב-1935
שלוש שנים
אחרי "עולם חדש מופלא".
הוא נוקט בגישה שונה
למציאות מדומה.
בספר,
הוא מציע למשתמש
מציאות יותר מושכת ונעימה
מאשר המציאות העגמומית
ממנה הוא רוצה לברוח.
אך אז הוא מתנגש בחוקיה.
במובן מסוים,
זה מקדים את זמנו.
ולמרות שהסופר משתמש
במטפורה של המציאות המדומה
בתור השלב הבא של הסרטים,
הוא צופה מראש
את אחד מהקשיים הגדולים
שיש למשחקים
ביצירת עולם וירטואלי
גדוש ומפורט.
מישהו אי שם חייב לתכנת אותם.

English: 
taste it, and smell it.
It's like you're inside this other world for a while, even if it's
more of a theme park ride than what we'd consider virtual reality.
But he uses it as a cautionary tale,
warning us how easy it might be to lose ourselves
in a seductive virtual reality when
our real one is drab, unfulfilling, and dull.
The first story that has what we'd really think of as virtual
reality - complete with headset - is
probably Pygmalion's Spectacles,
published in 1935, three years
after Brave New World. It takes a
different approach to virtual reality. In the book, it
offers its user a reality truly more attractive
and more pleasant than the dismal reality he's trying to escape.
But then, he bumps up against its rules.
In some ways, it's remarkably prescient
and, though the author uses the metaphor of virtual
reality being the next step for film, it
predicts one of the main difficulties
games have in creating a truly immersive virtual world:

English: 
Someone, somewhere, has to program them.
Virtual experiences created by human beings are inherently limited,
constrained by the rules and logic of their programming.
Try to do something too far outside of what they were
intended for - like in the case of Pygmalion's Spectacles:
fall in love - and you hit the hard
wall of rules that keep you from doing what you want.
And thus, pulls you out of the experience.
Many later science fiction stories
will use this as a plot device, having the protagonist come to
realize that their world is not real, that it's merely a
simulation when they accidentally stumble upon
some limit OF the experience.
And this theme was incredibly popular with the legendary
Philip K Dick. Philip K Dick spent
a lot of time questioning reality, in his own life
and in his work. He was, in many
ways, a precursor to the cyberpunk age.
And, before we can get to cyberpunk and the authors
who really sparked the modern dream of virtual reality,
we HAVE to talk about Dick's approach.
Because he married these two ideas:

iw: 
חוויות וירטואליות
שנוצרו על-ידי בני אדם
מוגבלות מתוקף היותן.
מוגבלות לחוקים והלוגיקה
של תכנותיהן.
נסו לעשות משהו
מעבר למה שתוכננו,
כמו במקרה בספר
"משקפי פיגמליון",
להתאהב,
ותתנגשו בקיר החוקים הקשה
שמונע מכם לעשות מה שתרצו.
וכך,
שואב אתכם החוצה מהחווייה.
סיפורי מדע בדיוני רבים
שיבואו לאחר מכן
ישתמשו בזה כאמצעי עלילתי.
בכך שיגרמו לגיבורים להבין
שעולמם לא אמיתי.
שהוא אך ורק הדמייה,
כשייתקלו בטעות
בהגבלה כלשהי של החווייה.
וממש הרבו להשתמש בנושא
אצל פיליפ ק. דיק האגדי.
פיליפ ק. דיק בילה זמן רב
בהגייה על המציאות
הן בחייו והן ביצירותיו.
במובנים רבים
בישר על תקופת הסייברפאנק.
ולפני שניכנס לסייברפאנק,
והסופרים שממש הבריקו
את החלום המודרני
של המציאות המדומה,
אנחנו חייבים לדבר
על הגישה של דיק.
משום שהוא חיתן
את שני הרעיונות הללו:

iw: 
להשתמש במציאות מדומה
כדי למתוח ביקורת
על המציאות שלנו,
ולהשתמש במגבלות
המציאות המדומה
כדי לעורר בתושבי
עולמיו הוירטואליים
שאולי יש עוד מציאויות בחוץ.
להראות לנו ולהם
שהדרך בה עולמותיהם התקיימו
לא הייתה הדרך היחידה.
אז, יש את הרומן שלו
האהוב עליי ביותר.
"יוביק".
קלטו את התקציר הזה.
הסיפור עוקב אחריי
אנטי על-חושיים,
שהטילו עליהם משימה
לסכל את הפיכתם
של קבוצת סוכנים על-חושיים
נגד תעשיינים על הירח.
במהלך המשימה,
פצצה מתפוצצת.
ממש כמו האחת בראש שלי
כשתיארתי את התקציר,
וחלק מהם מתו.
או כמעט מתו.
שמים אותם בהקפאה
אבל מוחותיהם עדיין פעילים,
מתקיימים במציאות מדומה.
אבל מי באמת מת?
הדמויות החיות מתים בהדמייה
והדמויות המתות בחיים?
השאלה תבלבל אתכם עד ריתוק
בזמן שתקראו אותו,

English: 
Using virtual reality as a way to critique our reality
and using the limitations of virtual reality
to make the inhabitants of his virtual worlds
aware that there might be other realities out there.
To show us and them that the way their worlds were
wasn't actually the only way.
Then, there's one of my favorite of his novels:
Ubik.
Check this premise out:
The story follows a group of anti-psychics
charged with thwarting a plot by a team of psychic agents
against an industrialist on the moon.
During the mission, a bomb goes off -
much like the one that just went off in my own brain when I described the premise -
and a number of them die.
Or ... almost die.
They're put in cryogenic stasis,
but their minds are still active, existing in a virtual reality.
But WHO actually died?
Are the living characters dead inside a simulation
and the dead characters alive?

English: 
This question will tie you in knots reading it.
But it culminates with the characters becoming
aware of the simulation.
By the places where it falls apart
and isn't as expansive or complete
as the reality that must underlie it.
And, in doing so,
he forces us to confront a reality
filled with the commoditization of people
and the possibility of a world where that wasn't the case.
A world where all needs were met by Ubik.
A Maze of Death is another, yet grimmer
example of this in Philip K Dick's work.
Here, it's almost impossible to
say anything without spoiling some of the twists.
But it uses the same techniques
to ask questions about morality and the value of life.
Something we'll expand upon NEXT episode,
as we get to where VR in sci-fi
really took off:
The '80s.
So, jack in next time for the VR explosion
in cyberpunk, anime, and film
from the '80s to today.
[music, telephone ringing and being picked up]
Mr. Wizard, get me outta here!
[he gets outta here, dropping the phone]

iw: 
אבל היא מאמירה
כשהדמויות מודעות להדמייה.
במקומות בהן היא מתמוססת,
ואינה יקרה או שלמה
כמו המציאות תחתיה.
ובעשייתו כן,
הוא מאלץ אותנו
להתמודד עם המציאות
אשר אנשים מילאו אותה
במוצרי יוקרה זולים,
ובעולם האפשרי
שזה מעולם לא קרה בו.
עולם בו כל הצרכים
סופקו על-ידי יוביק.
"מבוך מוות"
הוא דוגמה אחרת אם כי אפלה
ביצירותיו של פיליפ ק. דיק.
כאן קשה להגיד משהו
בלי לקלקל חלק מהטוויסטים.
אבל הוא משתמש באותן השיטות
כדי לשאול שאלות על מוסריות
וערך החיים.
משהו שנרחיב עליו בפרק הבא.
כשנגיע לזמן בו מציאות מדומה
ממש הצליחה במד"ב.
שנות ה-80.
אז תתחברו פעם הבאה
לפיצוץ המציאות המדומה
בסייברפאנק, אנימה וקולנוע.
משנות ה-80 ועד היום.
מר. מכשף, תוציא אותי!
(מטריקס)

English: 
[music]
I was really pumped when Oculus came to us wanting to do these
episodes because the Rift is my favorite VR headset.
Currently, I'm immersed in the living fairy-tale, Moss.
Quill might be the cutest thing I've ever seen.
[cute noise]
Don't get jealous, [Zoe].
And then I switch over to Superhot VR when I wanna live out my
more ... action movie star dreams.
So, check it out at the link below, and PLEASE tell them Extra Credits sent you!
[music until the end of the video]

iw: 
(פרסומת לאוקולוס)
תורגם ע"י
Dr_Ellert
סנוקראש מאת ניל סטיבנסון
ארץ אחרת מאת טד וויליאמס
משקפי פיגמליון
לא תורגם לעברית.
