Subtitrãri-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Traducerea ºi adaptarea:
Kprice
În mijlocul cãlãtoriei vieþii,
mã aflam într-o pãdure întunecatã,
pentru cã rãtãcisem calea cea dreaptã.
N-aº prea putea spune
cum am intrat în pãdure,
atât de mult a trecut
de când am pãrãsit adevãrata cale.
Cum sã explic cât de tristã
ºi oribilã era pãdurea?
Atât de amarnicã era, încât
moartea ar fi pãrut mai puþin rea.
De câteva ori,
în drumul meu spre casã,
am simþit un cãlãreþ nevãzut
mergând pe urmele mele.
ªi totuºi, apropiindu-mã,
cãlãreþul a dispãrut
fãrã nicio urmã.
M-am temut de aceastã apariþie
ca de un semn rãu.
Întreaga-mi viaþã am avut
semne ºi presimþiri.
ªi iatã, unde începea dealul,
am vãzut un leopard
numai blanã ºi colþi.
Vãzând asemenea bestii,
inima mi-a tresãrit.
Am simþit pericolul, dar nu pentru mine,
ci pentru scumpa mea Beatrice.
Pleacã, demone!
Am dat pinteni armãsarului,
sã goneascã spre vila tatãlui meu.
Nimic nu-mi era mai scump pe lume
decât Beatrice.
Ai avut dreptate, Dante.
E cu adevãrat un loc divin.
E Paradisul pe Pãmânt.
Beatrice, accepþi sã ne cãsãtorim
dupã legile Domnului?
Dante, nu mã voi mãrita cu tine
pentru a te vedea mort în aceastã cruciadã.
Ierusalimul trebuie din nou încreºtinat.
Dumnezeu e cu noi.
Nu putem da greº.
În cei trei ani de rãzboi ºi orori,
dragostea mea pentru Beatrice
a devenit ºi mai puternicã.
Apropiindu-mã de moºia familiei,
am gãsit totul
nefiresc de întunecat ºi nemiºcat.
Am intrat temându-mã
de prevestirea rea.
Servitorii erau toþi mãcelãriþi.
Tatã. Tatã!
Beatrice! Doamne, fã sã fie în viaþã!
În numele Domnului.
Unde este...
Nu. Nu.
Scumpa mea, eºti bine?
Beatrice.
Eºti chiar tu sau visez?
Cine þi-a fãcut asta?
Nu ºtiu.
Un necunoscut. Un strãin.
Îþi aminteºti de noaptea
de dinainte sã pleci?
Ce ne-am spus?
Îmi amintesc.
M-ai trãdat?
Niciodatã.
N-ar fi trebuit sã plec niciodatã
de lângã tine.
Iartã-mã.
Ce?
Mã înºealã ochii?
Nu te teme de mine, dragostea mea.
I-am spus cã-mi vei fi fidel.
ªtiam cã-mi vei fi.
Nu! Stai! Întoarce-te la mine!
Ce-i asta?
Dumnezeule din ceruri!
Ce? Dante?
E a mea.
Nu!
Am venit sã iau ce mi s-a promis.
Un suflet sortit Raiului.
Nu poate fi adevãrat.
Dante nu m-ar trãda niciodatã.
Beatrice!
Elibereaz-o, demone!
Dante, ajutã-mã!
Nu!
Asta nu mã va opri!
Nimic nu mã va opri!
Nu!
Ce?
Nu!
Doamne, dã-mi putere!
Vino cu mine, muritorule,
dacã ai curaj.
Dante, nu-l lãsa sã mã ia!
Beatrice!
Nu mã vei despãrþi de iubita mea!
Dante, m-ai minþit!
Am avut încredere în tine!
Trebuie sã mã salvezi!
Dante!
Vin dupã tine!
Nu-l voi lãsa sã-þi facã rãu!
Beatrice! Nu!
- Martir.
- Ai pierdut-o.
- Martir.
- Ai minþit-o.
Ai pierdut-o.
Nu-i vei mai avea niciodatã trupul.
Nu-i vei mai cunoaºte niciodatã iubirea.
Pãcatul ei.
- Martir. Martir.
- Ai pierdut-o!
- Dorinþa ei.
- Ai minþit-o.
- Pãcatele tale.
- Nu-i vei mai avea niciodatã trupul.
Pãcatele tale.
Nu-i vei mai avea niciodatã trupul.
Îi eºti dator.
- Martir.
- Ai minþit-o.
- Martir.
- Martir.
De ce, Doamne?
De ce îmi faci asta?
Nu Dumnezeu þi-a dat
acest destin, Dante.
Tu ce eºti?
O umbrã sau un om?
Nu sunt om, deºi cândva am fost.
Am trãit pe vremea lui Augustus
ºi a zeilor falºi ºi mincinoºi.
Nu eºti cumva Virgil,
cel mai mare dintre poeþi?
Cel care a scris Eneida,
comoara Romei.
De ce cauþi o asemenea suferinþã, Dante?
N-o caut decât pe scumpa mea Beatrice,
nimic altceva.
Nu pot deschide aceste porþi blestemate!
Þi-ai pierdut toatã credinþa
în Dumnezeu, omule?
Calea þi-a fost atât de întunecatã?
Tatã ceresc,
dacã doar un suflet poate fi salvat,
te implor, sã fie al lui Beatrice.
Ajutor! Ajutor!
Dante, dacã nu-þi þii promisiunea
faþã de mine, voi fi condamnatã etern.
Eºti pregãtit sã fii judecat în acest loc?
Crezi cã eºti fãrã de pãcat?
Te rog, nu-l lãsa sã mã ia!
Beatrice. Beatrice!
Ce a fãcut Beatrice pentru a
merita o soartã atât de monstruoasã?
A pus un pariu cu Lucifer
ca sã te întorci cu bine.
A pierdut.
Un pariu? Ce pariu?
Lucifer a pariat cã-i vei trãda iubirea.
N-am trãdat-o niciodatã.
Te-ai înºelat singur, muritorule.
Pe tot ce am mai sfânt, promit
sã renunþ la plãcerile lumeºti
pânã mã voi întoarce
din aceastã nobilã cruciadã.
Mã dãruiesc þie pentru cã ºtiu
cã vei fi credincios iubirii noastre.
Când mã voi întoarce,
ne vom cãsãtori.
Vom îmbãtrâni vãzându-ne nepoþii
având copii.
Te iubesc mai mult decât Raiul.
- Ia asta.
- Dar, Beatrice,
aparþine familiei tale
de generaþii.
E o relicvã autenticã,
conþine un spin din coroana lui Hristos,
aºa se spune.
Adu-mi-o înapoi.
Mare Virgil, condu-mã prin Infern.
Te implor!
Trebuie s-o salvez pe Beatrice
chiar dacã voi muri.
Îþi voi fi ghid, însã trebuie sã laºi
deoparte toate supãrãrile
ºi sã-þi întãreºti sufletul
împotriva fricii.
Nu mi-e fricã de nimic.
Atunci sã mergem.
Charon ne va purta prin primul
cerc al Iadului, Limbo.
Nouã cercuri alcãtuiesc Infernul,
iar Lucifer sãlãºluieºte în cel mai de jos.
Terifiant, da.
Sunt mai mulþi condamnaþi la Iad
decât eliberaþi în Paradis.
Le pot vedea pãcatele vieþii.
Barca lui Charon a devenit mai mare
ºi mai încãpãtoare de-a lungul mileniilor.
A trebuit sã compenseze
numãrul în creºtere al condamnaþilor.
Aratã-mi calea spre oraºul suferinþelor.
Aratã-mi calea spre chinul etern.
Nu-mi place cum aratã.
Acum vã voi conduce prin focul,
frigul ºi întunericul etern.
Lãsaþi orice speranþã,
voi, cei ce intraþi.
Cum de a permis Dumnezeu aºa ceva?
Dumnezeu a lãsat liberul arbitru,
chiar ºi îngerilor Sãi.
Lucifer a conceput acest chin.
Mercenari ai Florenþei,
prin contribuþiile aduse
Þãrii Sfinte,
Sfântul Pãrinte vã absolvã
de toate pãcatele voastre.
Mergeþi în pace.
Rugaþi-vã Domnului.
Crezi cã un preot are
o asemenea forþã divinã?
Chiar ne poate ierta pãcatele
atât de uºor?
Bineînþeles, Francesco.
De ce te-ai îndoi de Bisericã?
Acesta e drumul spre Iad, prietene.
Cât de curând plecaþi?
Mâine, înainte de rãsãritul zorilor.
Dante, promite-mi c-o sã ai grijã
de fratele meu.
Beatrice, nu sunt un copil.
Nu va pãþi nimic rãu, dragostea mea.
Îl voi proteja ca pe mine însumi.
Voi, cei ce sunteþi vii,
plecaþi dintre cei morþi.
Nu voi pleca, Charon!
Trebuie sã trec!
Îþi dau sufletul meu
pentru a o gãsi pe Beatrice!
Deja ne aparþine, muritorule.
Voinþa ta nu înseamnã nimic, muritorule.
Nu vei traversa niciodatã
cercurile Iadului.
Du-mã la Beatrice, demone!
Virgil, unde ai dispãrut?
Sunt un spirit, Dante.
Nu te pot ajuta sã lupþi cu duºmanii tãi.
Nu sunt decât un ghid.
Dante! Mã auzi?
Mã aude cineva?
Dante?
Slavã Domnului.
ªtiam cã mã vei gãsi.
Dante?
Beatrice, dragostea mea.
Eºti... eºti chiar tu?
Nu! Dante!
Nu, opreºte-te!
Opreºte-te, Dante!
Ce se întâmplã?
În câte feluri poate muri un om?
Nu!
Vino la mine, Beatrice.
- Vreau sã te admir.
- Nu. Dã-mi drumul.
În Iad nu e doar suferinþã,
dragostea mea.
Sunt plãceri nespuse aici,
plãceri pe care simþurile tale umane
nu le pot concepe.
Niciodatã!
Nu ai cum sã mã rãneºti, copilã.
Ceea ce percepi e doar o umbrã
a ceea ce sunt,
însã tu...
tu poþi muri de o mie de ori
dacã asta mi-e dorinþa.
Ce?
Imagineazã-þi ce torturi pot concepe
pentru un suflet atât de pur,
delicat ºi angelic.
Mai povesteºte-mi despre viaþa ta
de pe Pãmânt, mare poet.
Îþi ºtiu faptele,
dar nu ºtiu ce fel de om ai fost.
Publius Vergilius Maro
era numele meu.
Am fost fiul unui om simplu,
ºi chiar dacã am murit cu zeci de ani
înainte de venirea lui Hristos,
i-am prevestit venirea
în scrierile mele.
Ce loc este acesta, Virgil?
Primul cerc al Infernului, Limbo.
Aici suferã cei care deºi n-au pãcãtuit,
n-au avut totuºi credinþa necesarã.
Aici zac pãgânii virtuoºi
ºi copiii nebotezaþi.
Un copil? Aici?
Cum e posibil?
Dragul meu Dante.
E a IV-a scrisoare pe care þi-am
scris-o ºi a IV-a pe care am distrus-o.
Sunt însãrcinatã în luna a IV-a.
Mã tem sã-i spun tatãlui tãu,
pentru cã trebuie sã ne cununãm mai întâi.
Nu ºtiu cât timp îmi mai pot
ascunde starea.
Nu cer decât sã revii la mine curând.
Pãrãseºte aceastã îngrozitoare cruciadã,
ºi ne... ne putem cãsãtori.
Domniþa mea, ce este?
Copilul.
E fiul meu.
Beatrice, n-am ºtiut.
Vino. Repede, Dante.
Nu e un loc de contemplat.
Ce nebunie e asta?
Doamne, sunt prea mulþi.
Virgil. Virgil!
Aici, Dante.
Grãbeºte-te.
Ce zgomot e acela?
Sunt alþi demoni?
Nu.
Îmi par cunoscuþi.
Sunt marii conducãtori ºi filozofi
ai Epocii de Aur.
Nu-s cumva Hector ºi Electra?
Cezar ºi Regele Latinus?
Nu uita de Platon,
Socrate ºi Aristotel.
N-am fost de acord cu asemenea condiþii.
Eu spun cã Dumnezeu existã
în sfera ideilor accesibile gândului uman.
Platon, existã un singur filosof
în Infern: Lucifer.
Nu cãuta aici eliberarea,
vechi prieten.
- Cunoºti aceastã umbrã?
- Era Saladin,
un nobil sultan curd.
M-am izbit de forþa lui în cruciada
condusã de Richard Inimã de Leu.
Eretic jegos,
Ierusalimul e al nostru!
Vom spãla Sfântul Pãmânt
cu sângele tãu pãgân.
Tatã...
Fie-þi milã, nobile cavaler.
E doar un copil.
Dante! Dante, trupele lui
Saladin ºi-au schimbat ruta!
Dante?
Dumnezeule, cine-i acesta?
E regele Minos.
Cândva era regele Cretei,
înainte ca Daedalus
sã-l fiarbã în propria-i baie.
Acum, Minos va judeca etern condamnaþii,
trimiþându-i în cercurile inferioare.
- De el...
- Trãdãtor.
...trebuie sã treacã toþi.
Eretic.
Lacom.
Avar.
Sinucigaº!
Cine vine în casa torturilor mele?
Cel ce o cautã pe Beatrice.
Lasã-mã sã trec, poate o voi gãsi.
Întoarce-te înapoi.
Locul tãu nu e aici.
Încã nu, muritorule.
Cu sau fãrã voia ta,
voi trece, monstrule.
Îndrãzneºti sã-i vorbeºti astfel
judecãtorului damnaþilor?
Îndrãznesc.
Te voi judeca în cel mai de jos
cerc al Iadului.
Lucifer te va devora pentru totdeauna!
Liniºte, Minos. Destinul lui
e sã meargã mai departe.
Aici trebuie sã cobori.
Damnaþii încearcã sã fugã.
Lucifer nu va fi mulþumit.
Lasã-l sã vinã.
Dacã aceºti demoni pot muri în Infern,
poate muri ºi el.
Ce loc este acesta?
Este al doilea cerc,
cel al poftelor trupeºti.
La aceste torturi sunt condamnaþi
damnaþii poftelor.
Au cele mai mari pãcate trupeºti
din lume.
Uite-i pe Semiramis ºi Ninus,
Antoniu ºi Cleopatra,
Elena din Troia ºi Paris.
Furtunile poftelor carnale
îi vor rãscoli etern,
în tim ce pasiunea le va mistui inimile.
Ascultã vântul.
- Dante, ajutã-mã.
- Beatrice!
Te rog, Dante.
Dante.
- Beatrice!
- Dante, stai.
Beatrice!
Avem un vizitator, surioarelor.
Îmbrãþiºeazã-ne, Dante.
ªtim ce îþi doreºti.
Vedem în ochii tãi.
Dorinþã de neîndurat.
Nu, lãsaþi-mã sã trec.
Nu te apropia, târfo.
Dacã nu ne posezi tu,
te posedãm noi!
Dante, cum ai putut permite
sã se întâmple aºa ceva?
Cum ai putut sã mã trãdezi?
Nu, Beatrice. Jur.
Ce juri, Dante?
Vrei sã-i arãt adevãrul?
ªarpe! Sunt minciuni.
N-am trãdat-o niciodatã.
Te voi ucide!
Nu te poþi ascunde de amintiri
sau pãcate, Dante.
Ce? Regele Richard vrea sã pãzim
peste 3000 de prizonieri?
Acestea sunt ordinele lui?
Va negocia schimbarea lor
pe întoarcerea Crucii.
Va negocia cu ereticii?
Niciodatã!
Nu meritã decât damnare!
Ia-þi mâinile de pe ea!
Gunoi necredincios.
Te vom învãþa sã nu ne mai sfidezi.
Fie-þi milã, bunule ºi nobile cavaler.
Te implor!
Acest prizonier n-a încercat decât
sã mã salveze de gãrzi.
Vã rog, dle, puþinã compasiune.
Nu e o ameninþare.
E un eretic.
Primeºte ce meritã.
Bunule domn,
dacã îi veþi arãta îndurare,
poate cã v-aº putea oferi
puþin confort în schimb.
Ce fel de confort i-ai putea oferi
unui slujitor al Domnului?
Aici nopþile sunt reci ºi solitare,
domnul meu,
chiar ºi pentru un soldat al Domnului.
Poate v-aº putea încãlzi.
Dante, nu comite acest pãcat
al slãbiciunii.
Cum sã fie pãcat dacã sunt deja iertat?
Gãrzi, staþi.
Mulþumesc, stãpâne.
Sunteþi bun.
Vãd asta în ochii dumitale.
Ce confort promiteai?
Cum ai putut sã-mi faci
aºa ceva mie...
nouã?
Am fost slab.
Rãzboiul m-a schimbat.
ªtii cine sunt în interior.
Ne ºtim din copilãrie.
Chiar te cunoaºte, Dante,
sau cruciadele i-au arãtat
cine eºti de fapt?
Beatrice! Iartã-mã!
Te rog sã mã ierþi.
Nu, nu-i adevãrat.
Nu mi-ar face aºa ceva.
Dante!
Ce þi-am spus?
Chiar ºi cele mai pure suflete
pot fi corupte.
Dante nu mai e cel pe care
îl cunoºteai.
Tu i-ai fãcut asta.
Tu i-ai corupt inima.
Nu mai trebuie sã influenþez omenirea
de multe milenii, draga mea.
Am creat pãcatul.
Omul e cel care l-a rãspândit
ca pe o boalã,
cultivându-l, consolidându-l.
Nimic din toate astea
nu e din vina noastrã.
Omul e bun.
Nu, nu înþelegi.
Pãmântul e un altfel de Iad,
iar oamenii sunt demonii lui.
Am dezamãgit-o, Virgil.
Am trãdat-o.
Aº putea da vina pe cruciade,
dar ºtiu c-a fost slãbiciunea mea,
pãcatul meu.
Te-ai gândit cã poate sufletul ei
nu e unicul ce trebuie salvat de aici?
O caut doar pe scumpa mea Beatrice,
atât.
E Cerberul,
gardianul celui de al treilea cerc:
Lãcomia.
E cea mai nenorocitã soartã
pe care ºi-o poate imagina cineva.
E ºi soarta ta, pentru cã cercul
al treilea, al lãcomiei,
e înãuntrul corpului Cerberului.
Înãuntru? Dumnezeule mare,
nu e nicio cale pe lângã el?
Nu, nu ºi dacã vrei sã ajungi
la Beatrice.
Fie! Pentru ea voi cuceri ºi asta.
Înfruntã-mã, creaturã afurisitã!
Dã-mi drumul, demone!
Iadul nu poate deveni mai îngrozitor
decât locul acesta.
Acest cerc mi se pare cel mai neplãcut.
Eºti o umbrã. Ar trebui sã încerci
sã porþi niºte piele.
Ce mai soartã!
Uitã-te la ei.
Cum poate un pãcat aºa inofensiv
sã producã torturi eterne?
Lãcomia pe care nu ºi-au putut-o
satisface în timpul vieþii,
în moarte li se va nega
pentru totdeauna.
Dante. Îþi aminteºti de mine, Dante?
ªi eu sunt din Florenþa.
Te-ai nãscut înainte sã mor eu.
Nu te cunosc, spiritule.
Mã cunoºti.
Sunt Ciacco.
Lãcomia a fost vina mea,
iar aici rãmân doar piele ºi os.
Mã poþi ajuta? Mã poþi elibera
din aceastã agonie?
Te rog, te rog.
Suferinþa ta îmi apasã greu sufletul.
Fii liber.
Virgil, ce se întâmplã?
Cum îndrãzneºti
sã-mi eliberezi damnaþii?
Meritã sã fie torturaþi
pentru cã ºi-au risipit viaþa.
Dar Beatrice? ªi ea meritã
sã fie torturatã?
Ea este o excepþie.
Un suflet pur care sã-mi aminteascã
de locul meu din Rai,
de lumina tatãlui meu.
Dã-mi voie sã te întreb, Dante,
cum era tatãl tãu?
Beatrice, trebuie sã mãnânci.
Nu am poftã de mâncare.
ªtiu cã þi-e dor de fiul meu,
dar trebuie sã ai grijã
de constituþia ta, copilã.
Eºti toatã numai oase.
E neatrãgãtor pentru o domniþã.
Beatrice, ce þi-ai fãcut?
E încã o amintire, Dante.
Amintirea tatãlui tãu.
- A tatãlui meu?
- E aici cu noi, Dante.
Ai vrea sã-l vizitezi?
Chinurile acestea nu se mai terminã?
Virgil, Beatrice nu-i aici.
Trebuie sã scãpãm de bestia asta!
Ce e asta?
Inima neagrã a Cerberului.
Distruge-o! Repede.
Beatrice!
E mai mult aur decât am vãzut vreodatã.
Ce ar putea face un singur om
cu o asemenea comoarã?
Acesta este al patrulea cerc:
Avariþia.
Toate comorile Pãmântului
care sunt sau au fost sub soare,
nu pot aduce alinarea acestor
suflete obosite.
Ca o bãtaie de joc,
lupta pentru avere
scurteazã viaþa.
Aceºti damnaþi îmi amintesc de tatãl meu.
48, 49, 50, 51...
Ce? Unde sunt cele 3 coroane ale mele?
Dante?
Dante!
Bella!
Da, soþul meu.
Îmi lipsesc 3 coroane.
Mã furi, femeie?
Nu, Alighieri,
n-aº face niciodatã aºa ceva.
Mincinoaso!
ªtiam cã trebuie sã te supraveghez.
Spune-mi unde le-ai ascuns, femeie,
înainte sã te sugrum.
N-o lovi! Mamã!
Îþi vine sã crezi cã în tinereþe
voiam sã devin poet?
Dar n-am cunoscut decât violenþa.
Ce s-a întâmplat cu mama ta?
A murit din cauza febrei,
un an mai târziu.
A fost neaºteptat ºi îngrozitor.
Nu-i timp sã deplângi moartea aici, fiule.
Lucifer n-a minþit, ºi totuºi,
cum ai putea sã nu fii aici, tatã?
Crezi cã eºti mai bun ca mine?
Cã eºti deasupra reproºurilor
pentru pãcatele tale?
Am luptat în cruciade.
Preotul ne-a iertat.
ªi tu chiar l-ai crezut?
Niciun om nu îþi poate ierta pãcatele,
însã unii oameni pot fi recompensaþi în Iad.
Lucifer mi-a oferit 100 de ani
lipsiþi de torturã
ºi o mulþime de aur
dacã mi-aº ucide fiul.
ªi unde ai cheltui acest aur, tatã?
Lasã-mã sã trec.
O caut pe Beatrice.
Aºa sã fie.
Întotdeauna te-am dispreþuit.
Dar ai ajuns ca mine, fiule.
Locul tãu e aici.
Mereu a fost.
Sã fiu condamnat cu tine în Iad?
Niciodatã!
E timpul sã-mi revendic premiul, fiule.
Revendicã-þi-l.
Vrei aur, tatã?
E al tãu.
Nu mai pot continua.
Trebuie, Dante.
Adunã-þi forþele. Cãlãtoria
nu-i nici mãcar pe jumãtate terminatã.
De unde ºtiu cã nu eºti un alt duºman
trimis de Lucifer?
M-ai putea ispiti spre osândã.
Încã o ºmecherie, încã o decepþie.
Cautã în tine însuþi.
ªtii cã am fost trimis aici de sus.
Iartã-mã, Virgil.
Locul acesta mi-a afectat gândirea.
Sã mergem mai departe.
Te rog, Doamne, iartã-mi fãrãdelegile.
Scapã-mã de acest chin oribil.
Te rog, te implor.
Doamne!
Þi-am auzit rugãciunile,
scumpã Beatrice,
ºi am venit dupã tine.
Nu ai scãpare, sufleþel.
Rugãciunile tale nu au valoare aici.
Bucurã-te, copilã,
þi se va acorda un privilegiu
rar în Iad.
Te voi face mireasa mea.
Vei deveni Regina Iadului.
Nu eºti mulþumitã?
Nu suport locul acesta nenorocit.
Ne aflãm în cel de al cincilea cerc:
Ura.
Furia pluteºte în aer.
Ai grijã la glezne.
Mâncare! Suntem lihniþi!
Vrem mai multã mâncare!
Ne strãduim cât putem.
- Nu e suficientã mâncare.
- Liniºte! Tãceþi!
Nu putem face nimic.
Grânarele sunt în flãcãri.
Abia avem raþii pentru oamenii noºtri.
Atunci abandonez acest post.
Nu-mi voi mai face datoria de gardian.
Nu poþi face asta, Dante.
Am venit aici sã ucidem ereticii,
nu sã-i torturãm.
Am venit sã revendicãm Pãmântul Sfânt.
Saladin a cucerit oraºul anul trecut
ºi a cruþat viaþa creºtinilor.
Ar trebui sã facem acelaºi lucru.
De când valoreazã ereticii
cât viaþa creºtinilor?
Ajunge! Suficient!
Þine minte, Dante. Nu insista
asupra faptelor trecutului aici.
Priveºte sufletele asupra cãrora
a triumfat mânia.
Din mâlul negru al râului Styx
îºi doresc sã nu se fi nãscut.
Nebunii.
Pe aici trebuie sã trecem.
Vom cãlãtori cu asta?
Poate ar fi mai sigur sã înotãm.
Presupun cã nu devine mai stabil.
E un prieten de al tãu, mare poet?
Phlegias e gardianul râului Styx.
Era fiul lui Ares,
a fost rege la vremea lui.
Þine-te. Plimbarea va avea
câteva hopuri.
Ura sufletelor mânioase
e fãrã sfârºit.
Cine eºti tu de vii aici
înainte de vreme?
Dacã am venit, nu înseamnã
cã ºi rãmân.
Dar te recunosc, câine,
aºa murdar cu eºti.
Erai Filippo Argenti când trãiai.
Coboarã, Dante, ºi înfruntã-þi
vechiul duºman!
Fie ca damnaþii sã te rupã-n bucãþi,
jigodie.
Acum fiule, ne apropiem
de Oraºul Morþilor,
ºi demnii sãi locuitori.
Damnaþi ai Oraºului Morþilor, bucuraþi-vã
pentru stãpânul vostru Lucifer,
care se logodeºte cu
sufletul pur al lui Beatrice.
Va fi cu adevãrat o cãsãtorie
între Rai ºi Iad.
Grãbeºte-te, Phlegias!
Fugi!
Beatrice!
Proscriºi ai Raiului,
rasã dispreþuitã,
de ce vã opuneþi uni voinþe
ce nu poate fi opritã?
Dante?
O duce la morminte.
Grãbeºte-te, Dante.
Au dispãrut. De ce face asta?
De ce ne momeºte ºi ne aleargã?
Poate cã Lucifer vrea ºi sufletul tãu
pe lângã al Beatricei.
Ne ispiteºte spre al nouãlea cerc.
- Ce loc este acesta?
- Mormintele ereziei.
Aici, în al ºaselea cerc,
vei întâlni nenumãraþi eretici
arzând în focul etern.
Toscane ce treci pe aici
vorbind cuviincios,
sã ºtii cã eu sunt Farinata.
Farinata, un alt om detestat
în timpul vieþii. Ce vrei, spirite?
Sã ºtii ceva.
Damnaþii pot prevedea viitorul,
însã nu pot ºti prezentul.
Viitorul tãu, Dante,
e plin de moarte ºi dezastru.
Beatrice se va mãrita cu Lucifer
ºi va domni în Iad,
iar tu vei fi damnat alãturi de noi
pentru totdeauna.
Nu mi-a plãcut niciodatã.
Ce se întâmplã?
Chinurile Iadului.
Moartea lui Hristos mereu
cutremurã acest cerc.
Trebuie sã ne grãbim.
Dã-mi drumul.
Ce vrei de la mine?
Am avut nenumãrate mirese
de-a lungul mileniilor,
Cleopatra, Salomea,
Elena din Troia,
însã spre deosebire de al lor,
spiritul tãu e pur, neîntinat.
Nu mã voi supune niciodatã þie.
Ucide-mã iar ºi iar,
taie-mi gâtul, fã-mã bucãþi,
dar nu te voi iubi niciodatã.
Da, câtã pasiune...
Ai un foc înlãuntrul tãu.
Dupã ce vom fi cununaþi
cum se cuvine,
îmi vei dãrui un moºtenitor
pentru a-mi continua menirea.
Îmi vei naºte mereu copii,
suflet blând.
Virgil, tu auzi...
Cine e acest nou monstru?
Ce vrea?
Minotaurul pãzeºte trecerea
spre al ºaptelea cerc.
Fii precaut, Dante.
Cum îndrãzneºti sã ne ameninþi?
Crezi cã sunt ducele Atenei,
care þi-a prezis moartea mai sus?
Carã-te!
Dispari, oribilitate!
Virgil, cred cã l-ai înfuriat.
Acum, cât e orbit de furie.
Stai aºa, pregãteºte-te...
Acþioneazã!
Eºti plin de surprize, poetule.
Ai fi putut fi un mare luptãtor
în timpul vieþii.
N-a fost mare lucru.
Avea doar coarne, nici urmã de creier.
Acest cerc e rezervat violenþei.
Cei ce au comis acte de violenþã
împotriva celorlalþi,
vor fierbe pentru totdeauna
în sângele pe care l-au vãrsat.
Cum vom trece?
E imposibil.
M-ai chemat, mare Virgil.
Salutare, Nessus.
Trebuie sã traversãm sângerosul
Phlegethon. Ne poþi ajuta?
Bineînþeles.
Urcaþi ºi þineþi-vã bine.
Râul e înºelãtor.
Aici sunt Alexandru, Dionis, Atila,
ºi mulþi alþii.
Damnaþii de aici sunt mai teribili
decât cei din râul Styx.
Aceºtia erau regii crimelor ºi jafurilor.
Aveþi grijã la urmãtoarea trecere.
Mulþumirile mele, Nessus.
Mult noroc, suflete muritor.
Trebuie sã ne grãbim.
Beatrice nu mai poate aºtepta.
Aceasta nu e o pãdure.
Aºa-i, sunt cei ce au fost violenþi
cu ei înºiºi.
- E pãdurea sinucigaºilor.
- Dante...
- Nu, prietene! Întoarce-te!
- Vino la mine, Dante.
Vino la mine, Dante.
Vino la mine.
De ce mã frângi?
N-ai pic de milã?
Mamã?
Da, fiule.
ªi eu sunt printre damnaþi.
Dar cum e posibil?
Când cineva îºi ia viaþa,
Minos îl judecã în acest cerc.
Înmugureºte aici, ca un vlãstar.
Nu are trup, doar durere.
Nu, mamã, locul tãu nu e aici.
Ai murit din cauza febrei.
Inima i-a cedat din cauza febrei.
Era prea fragilã.
Unde este ea acum, tatã?
În Paradis, fiule,
cu toate sufletele pure.
Dispreþuiam cruzimea tatãlui tãu,
dar eram prea slabã pentru a-l înfrunta.
ªi astfel, eu...
Mi-am luat...
Ai învãþat sã fii ca tatãl tãu,
dar nu eºti pierdut.
Te poþi rãscumpãra.
Doar pe Beatrice o aveam.
Cum de am putut-o trãda?
Durerea pe care o simþi
te purificã, fiule.
Ascultã ce-þi spun. Trebuie sã priveºti în
cel mai mare pãcat al tãu spre a o salva.
Dar pe tine?
Doar cei vii se pot rãscumpãra.
Eu nu pot.
E o pedeapsã prea asprã
pentru tine, mamã.
Dumnezeu ºtie cã n-a fost vina ta.
Te voi elibera.
Sufletul meu îi aparþine
lui Dumnezeu acum, fiule.
Încã suntem în al ºaptelea cerc?
Da, în Nisipurile Abominabile.
Aici sunt damnaþi cei care
au comis violenþe contra lui Dumnezeu.
Am venit aici sã-i ucidem
pe aceºti eretici.
Am venit sã revendicãm
Pãmântul Sfânt.
Saladin a cucerit oraºul anul trecut ºi a
cruþat viaþa creºtinilor. Sã facem la fel.
De când valoreazã ereticii
cât viaþa unui creºtin?
Ajunge. Suficient!
Dante, nu!
Luptaþi cu mine, cruciaþilor.
Vãrsaþi sângele acestor pãgâni.
Sufletele lor sunt deja pierdute.
Dante, ce ai fãcut?
Cruciaþi? Aici?
Pentru ce eºti pedepsit?
Misiunea noastrã era sfântã.
Suntem absolviþi de pãcat.
Episcopul a minþit, nu-i aºa, frate?
Francesco, nu ºi tu.
Dumnezeu nu aprobã violenþa
de niciun fel.
N-a existat niciun rãzboi sfânt.
Nu înþelegi?
Preoþii au minþit.
Dintre toþi oamenii,
cum de eºti tu aici?
E vina ta! Tu mi-ai fãcut asta!
Nu, nu, nu, ascultã.
Nu meriþi viaþa ce þi s-a dat,
n-o meriþi pe Beatrice,
ºi acum ni te vei alãtura pe veci,
aici þi-e locul.
Frate.
Nu sunt fratele tãu.
Eºti un animal, Dante.
Un monstru!
Nu te voi lãsa s-o ai!
ªtii cã sunt un spadasin
mai bun, Dante.
S-a terminat.
Dreptatea e inevitabilã.
Încã nu.
Se poate odihni o vreme,
însã e pe veci legat aici,
ca o umbrã a timpului de neuitat.
A fost un om bun.
Nu meritã o aºa suferinþã.
Tatã ceresc, fã ca sufletul
lui Francesco sã rãsarã
în Paradisul tãu divin.
Ce?
Roagã-te pentru sufletul tãu, Dante,
pentru cã va îngheþa pe veci cu mine
în râul Cocytus de jos.
Te voi ucide în cercul tãu, Satanã.
Da, o întrecere.
Grãbeºte-te, Dante. Scumpa ta
Beatrice îmi va deveni curând reginã.
Aceasta e uniunea celor
trei mari râuri ale Iadului.
Încã o bestie pe care trebuie
s-o înving?
Nu, Dante. Geryon e calea noastrã
spre al optulea cerc.
Urcã în ea ºi ai grijã, muºcã.
Mulþumirile mele, Geryon.
Pe aici, Dante.
Suntem în cercul înºelãciunilor
comise împotriva încrederii cuiva.
Trebuie sã treci singur
prin aceste 10 galerii,
ºi repede,
Beatrice se va mãrita curând.
Singur? Dar tu, mare poet?
Nu voi fi departe, crede-mã.
Ai dovedit cã eºti vrednic.
Grãbeºte-te acum, Dante,
sau îþi vei pierde iubirea pe veci.
Am cãlãtorit singur,
peste adulatori ºi simoniþi,
ºi-n timp ce alergam,
eram copleºit de pãcatele mele,
de parcã fiecare galerie
era un abis al amintirilor.
Îmi simþeam mintea slãbind
cu fiecare pas,
ºi totuºi nu m-am oprit.
Eliberaþi-l pe acela.
Rãscumpãrarea i-a fost achitatã.
Rãscumpãrarea mea?
Nu. Nu, n-ai...
Te-ai spurcat cu el, nu-i aºa?
Nu-i aºa? Târfo!
M-ai fãcut de ruºine.
Nu eºti soþia mea, ai auzit?
Târfã împuþitã! Târfã!
Te voi omorî. Câine nenorocit,
te voi omorî.
Jur cã te voi omorî.
Bastardule! Îi vei vedea pe toþi
cei dragi murind de mâna mea.
Morþi, morþi!
Nu, nu se poate.
Am venit pentru femeie.
Nu!
Las-o în pace.
E nevinovatã.
Fugi, Beatrice, fugi!
Ieºi din casa mea,
jigodie nenorocitã!
- Pleacã de lângã mine!
- Nu ai scãpare.
Nu te apropia.
Nu!
Rãzbunarea e în sfârºit a mea.
Din vina mea a murit Beatrice.
Toþi au fost uciºi din cauza mea.
În sfârºit, Dante,
acum ºtiþi amândoi adevãrul.
Tu eºti adevãrata cauzã
a suferinþei Beatricei
ºi a damnãrii multora.
Cum mi-ai putut face un asemenea rãu?
Sã-mi frângi inima din piept,
sã-mi smulgi sufletul din trup...
Sunt pãcatele mele.
N-ai niciun drept asupra Beatricei.
Renunþã la ea.
Niciodatã! Demoni,
prieteni ai nopþii
ºi tartori ai adâncurilor,
smulgeþi-i carnea
de pe oasele-i de muritor.
Lucifer!
Beatrice, înceteazã!
Nu ºtii ce faci!
Credeam cã ºtiu multe lucruri.
Credeam cã iubirea e realã,
dar era o iluzie, o înºelãciune.
N-a mai rãmas nimic pentru mine
din toatã creaþia lui Dumnezeu.
Da, iubirea mea.
Cãsãtorindu-ne, toatã forþa Iadului
va fi a ta.
Beatrice, n-o face!
Când ai avut-o pe acea fatã,
m-ai dãruit lui Lucifer.
Totul a fost din cauza ta!
Beatrice!
Nu!
Nu, nu.
Credincioasa ºi-a pierdut credinþa.
Incoruptibilul a fost corupt.
Adevãrata inocenþã
a creat noi feþe ale pãcatului uman,
ca toate cele dinaintea ei.
Cine îmi poate nega acum drepturile?
Te las cu consoarta mea.
Are multe sã-þi arate.
Aici e locul tãu, Dante.
Eºti cel mai mare dintre excroci.
M-ai minþit, m-ai înºelat,
ºi pentru asta vei suferi.
Beatrice, nu face asta.
Nu m-ai iubit niciodatã.
Totul a fost o minciunã, totul...
Toatã viaþa noastrã!
Beatrice, ascultã-mã.
Am trecut cercurile Iadului pentru tine.
Nu însemni nimic pentru mine.
M-am confruntat cu pãcatele mele.
Sunt pregãtit sã te duc acasã.
Te-ai confruntat cu pãcatele tale?
Priveºte-n jos, Dante.
Priveºte adânc în al nouãlea cerc,
în cercul trãdãtorilor.
Dumnezeule mare, ce s-a întâmplat?
Cine e responsabil de acest masacru?
Ai grijã de sora mea.
Eu sunt responsabil.
Spânzuraþi-l ºi pregãtiþi-vã
de marº disearã.
Când nobilul Saladin
va afla de aceastã atrocitate,
va nãvãli cu forþele Iadului.
Ai grijã de Beatrice.
Dante, apãr-o cu preþul vieþii tale.
Beatrice, vin acasã.
Nu voiam decât sã te vãd
ºi sã-þi cer iertare.
Nu te voi ierta niciodatã
pentru ce-ai fãcut, niciodatã.
Însã cât voi trãi, te pot absolvi.
Iartã-mã ºi elibereazã-te.
Crucea mea.
Þi-am adus-o înapoi.
Acceptã din nou iubirea lui Dumnezeu.
Dante.
Te iert.
Nu mi-am dorit niciodatã sã-þi fac rãu.
Te-ai descurcat frumos, prietene.
Poate cã nu vei înþelege imediat,
Dante,
dar poate c-ai salvat mai mult
de un suflet nevinovat.
Stai. Nu mã pot despãrþi de ea acum.
Am ajuns pânã aici.
Încã nu poþi cere un loc
alãturi de ea, Dante.
Trebuie sã înfrunþi adevãratul duºman,
în cel mai de jos loc din al nouãlea cerc,
cercul trãdãtorilor.
Trebuie sã-l înfrunþi pe regele
trãdãtorilor, pe însuºi Lucifer.
Pãzeºte singura ta ieºire
din Infern.
Într-o zi vom fi împreunã.
Promit.
Cu bine, dragostea mea.
Ultimei încercãri
trebuie sã-i faci faþã singur.
Doamne ajutã, prietene.
Foarte bine.
Vin dupã tine, Lucifer.
Te voi face sã plãteºti
pentru suferinþa ei.
Vin dupã tine.
Am cãzut, dar nu în foc,
ci într-un teritoriu vast ºi îngheþat.
În centrul Iadului,
cel mai îndepãrtat loc
de lumina divinã a lui Dumnezeu.
Trãdarea,
al nouãlea cerc al Infernului.
Am mers prin întuneric,
amorþit de frig.
Pãrãsit întru totul printre
sufletele îngheþate
ale falºilor ºi trãdãtorilor.
Cine eºti tu de mergi pe cãlduroasele
cãi ale Iadului, muritorule?
Suflet damnat, unde e Lucifer?
Spune-mi înainte sã îngheþ ºi eu
în Iadul acesta mizerabil.
ªterge-mi lacrimile de gheaþã
ºi îþi voi spune.
Stãpânul Iadului sãlãºluieºte
în centrul acestui lac îngheþat.
Dupã furtunile Ptolomeei,
adânc în centrul
craterului din Judecca,
acolo, sãlile sale sunt bine pãzite,
ºi doar Atotputernicul
ºi-ar putea crea cale.
Mã crezi?
Poþi crede un trãdãtor?
Mult timp am rãtãcit printre morþi,
pe cãile îngheþate ale iadului.
Am trecut
de legendarii giganþi îngheþaþi,
Nimrod, Ephialtes ºi Antaeus.
Am fost izbit de un vânt rece
ce pãrea fâlfâirea aripilor
întunecate ale lui Lucifer.
În final, dupã ceea ce a pãrut
o eternitate,
am ajuns la un pasaj blocat de
zalele îngheþate ale unui lanþ enorm.
Lucifer crede cã-mi poate bloca
drumul cu astea?
Crede cã poate scãpa
de rãzbunarea mea?
Bun venit, mare Dante.
Bun venit în locul tãu de odihnã,
cercul trãdãtorilor.
Lucifer, voi pleca din acest iad
pentru a fi din nou împreunã
cu iubita mea,
însã nu înainte de a scãpa lumea
de coruperea ta.
Nu o vei mai revedea pe Beatrice.
Drumul spre Purgatoriu trece prin mine.
Eºti luptãtorul unui Dumnezeu
slab, aflat pe moarte,
un Dumnezeu care este
adevãratul malefic.
Puterea lui descreºte în lume.
Taci. Minciunile tale nu au
putere asupra mea, Satanã.
Îþi voi smulge sufletul
din trupu-þi îngheþat.
Nebun rãzvrãtit.
Vino sã-þi devorez sufletul
cum l-am devorat pe al lui
Iuda Iscarioteanul.
Vei rãmâne în adâncuri pânã
la ultima suflare a creaþiei, ai auzit?
Niciodatã!
Aici nu eºti invincibil.
Eºti doar un alt demon,
ºi ca orice cãzut,
poþi fi distrus.
Nu mã poþi distruge!
Ce mi-ai fãcut?
Te-am ucis, bestie viteazã!
Victoria este a mea.
Ce-i asta?
O viaþã nouã se iveºte în el.
Nu!
Mulþumesc, Dante.
Sunt foarte impresionat.
Mulþi au încercat,
dar toþi m-au dezamãgit.
Ulise, Alexandru, Atila, Lancelot...
Eºti cu adevãrat cel mai puternic
dintre creaturile mele.
Creaturã? Nu sunt sclavul tãu.
Vorbeºte fãrã limba aia bifurcatã, ºarpe!
Nu eºti?
M-ai scãpat de chinul etern.
Am venit doar pentru Beatrice.
Beatrice? Ea a fost o momealã.
Pe tine te-am vrut tot timpul.
Nu înþelegi? Am fost legat
de Dumnezeu de acest loc îngheþat
ºi doar umbra mea umbla liberã.
Era nevoie de un muritor
pentru a mã elibera. Tu, Dante.
Nu, nu este adevãrat!
Te-am mai învins ºi înainte.
Aratã-mi ieºirea din Iad sau îþi
închei aici mizerabila existenþã.
Vei distruge un înger al Domnului?
Þânþar arogant!
Vanitos ºi mândru!
Te-aº fi putut ucide
de cum ai pãºit în Iad.
Îl venerezi pe Dumnezeu,
însã El a creat rãul.
El m-a creat.
Dacã ai cunoaºte adevãrata natura
a lui Dumnezeu, Dante,
ºi tu te-ai fi rãsculat.
Nu!
Nu însemni nimic.
Eºti un animal ce glãsuieºte.
Te-a fãcut dupã chipul Lui,
iar eu ar trebui sã mã închin þie?
M-am sãturat de jocul acesta.
Îmi voi putea în sfârºit revendica
locul cuvenit în Rai.
Priveºte, Dante.
Dincolo de Infern e Purgatoriul,
unde te aºteaptã
preþioasa ta Beatrice.
În locul tãu aº fugi din adâncuri.
Toate sufletele din Purgatoriu
vor pãtimi ºi vor arde.
ªi dupã Purgatoriu,
însãºi Paradisul.
Voi arunca în haos cosmosul,
doar din vina ta, Dante.
Datoritã þie, Dumnezeu mã va vedea
în sfârºit conducându-i creaþia.
Nu, nu pot fi eu cauza a toate astea.
Nu poþi face nimic
pentru a mã opri, muritorule.
Nimeni nu mã poate opri.
Cineva poate.
Dumnezeule Atotputernic,
iartã-mi toate pãcatele.
Renunþ la scãparea mea
ºi chiar ºi la Beatrice.
Locul meu e aici, în Iad,
ºi îmi accept corecta damnare.
Ce faci?
Un suflet se cãieºte în Judecca?
Înceteazã!
Nu mai rosti niciun cuvânt!
Însã dã-mi puterea
de a þine duºmanul aici, cu mine.
Înceteazã!
Îþi ordon!
Nu!
Purgatoriul.
Beatrice. Voi veni la tine.
Dragostea mea, eu te-am iertat.
ªi Dumnezeu te va ierta.
Acum iartã-te ºi tu.
M-am luptat pe Pãmânt ºi în Iad
pentru a o gãsi pe draga mea Beatrice.
Eram împreunã,
dar nu în Iad ºi nici în Paradis,
nici damnat, nici salvat.
Nu am murit
ºi nici nu am trãit.
Traducerea ºi adaptarea:
Kprice
Subtitrãri-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe
www.RegieLive.ro
