
Hungarian: 
Fordító: Péter Pallós
Lektor: Reka Lorinczy
Köszönöm szépen.
Nicky Wells is velem jött.
Nagy tapsot neki!
(Taps)
Ma olyasmiről fogok beszélni,
amit nagyon érdekesnek találok,
ami, remélem, feltűnik a kivetítőn.
Meglepődtem, mikor megtudtam,
hogy e két férfi 1930-ban
Berlinben két beszélgetésre találkozott.
Az egyikük Albert Einstein,
a másik pedig Rabindranáth Tagore.
Hitetlenkedtem, hiszen ők ketten
annyira eltérő körből származtak,
és mégis mindenféléről beszélgettek:
fizikáról, filozófiáról, művészetről,
zenéről, egzisztencializmusról.
De most főként a zenéről vallott
nézeteikről fogok beszélni.

Spanish: 
Traductor: Lidia Morales Olivares
Revisor: Larisa Esteche
Muchas gracias.
Por cierto, también
me acompaña Nicki Wells.
Démosle un aplauso.
(Aplausos)
Pues hoy les voy a hablar
sobre algo que considero muy interesante
y que espero que aparezca en esa pantalla.
Me sorprendí al enterarme
de que hubo dos personas
que se reunieron en Berlín 
en 1930 para unas charlas.
Uno de ellos era Albert Einstein
y el otro Rabindranath Tagore.
No podía creerlo porque los dos
tenían orígenes muy diferentes
y al encontrarse, hablaron
de todo lo relacionado
con la física, la filosofía, el arte,
la música y el existencialismo.
Pero, fundamentalmente, voy a hablar
de la relación que tenían con la música.

iw: 
תרגום: Shlomo Adam
עריכה: Allon Sasson
תודה רבה לכם.
מצטרפת אלי ניקי וולס, אגב.
תנו לה מחיאות כפיים.
(מחיאות כפיים)
היום אספר לכם משהו
מעניין מאד בעיני,
ואני מקווה שזה יופיע על המסך.
היו שני אנשים שנדהמתי לגלות
שהם נפגשו ב-1930, בברלין,
לשתי שיחות,
האחד מהם היה אלברט איינשטיין
והשני - רבינדרנאת טגור.
פקפקתי בכך, כי שני אלה
באו מרקעים שונים מאד,
והם שוחחו, כשהם נפגשו, על הכל:
פיזיקה, פילוסופיה, אמנות, מוסיקה ואקזיסטנציאליזם.
אבל אדבר בעיקר
על יחסם למוסיקה.

English: 
Translator: Queenie Lee
Reviewer: Theresa Ranft
Thank you very much.
I'm also joined
by Nicki Wells, by the way.
Give her a round of applause.
(Applause)
So, I'm going to talk to you today
about something
that I find very interesting,
which is hopefully
going to come up on that screen.
There were two people 
that I was amazed to find out
that actually got together in 1930, 
in Berlin, for two conversations,
and one of which was Albert Einstein,
and also Rabindranath Tagore.
I was incredulous because these two people
came from such different backgrounds,
and they talked when they met
about everything from physics, philosophy,
art, music, and existentialism.
But mainly, I'm going to talk
about their relationship to music.

English: 
So, just to give you a bit of background.
Rabindranath Tagore
was a Bengali Renaissance man.
He was very famous
for being a great polymath of the East.
He was an Indian polymath, prolific poet,
playwright, songwriter, and painter.
He also very famously got given
the Nobel Prize for Literature in 1913
for this collection of poems
called Gitanjali, or Geetanjali, I think.
He was also, after that,
knighted by George V in 1915,
and then subsequently returned it
after the Amritsar massacre of 1919.
So, that's just a little bit
about Rabindranath Tagore.
The other person is probably
better known well across the world,
and his name is Albert Einstein.
He was, of course, the genius
German originator of relativity.
He was in search of the ultimate equation
and he wanted to know the mind of God.

Hungarian: 
Egy kevés háttérinfóval kezdem.
Rabindranáth Tagore
bengáli reneszánsz személyiség volt,
a Kelet híres polihisztora.
Indiai polihisztor volt, termékeny költő,
színmű- és dalszerző, festő.
1913-ban irodalmi Nobel-díjat kapott
Gítándzsali c. versgyűjteményéért.
1915-ben V. György lovaggá ütötte,
de címéről később lemondott
az 1919-es amritszári mészárlás után.
Ennyit Rabindranáth Tagore-ról.
A másik személy világszerte jobban ismert:
a neve Albert Einstein.
Ő volt a relativitáselmélet
zseniális német létrehozója.
Kereste az alapegyenletet,
és meg szerette volna
ismerni Isten elméjét.

Spanish: 
Les daré algunos datos.
Rabindranath Tagore fue
un renacentista bengalí.
Fue muy conocido por ser
un maravilloso erudito de Oriente.
Era un erudito indio, poeta prolífico,
dramaturgo, compositor y pintor.
Ganó el famoso Premio Nobel
de Literatura en 1913
por su conjunto de poemas
llamado "Gitánjali".
Después de eso, también fue nombrado
Caballero por Jorge V en 1915
y posteriormente, renunció al título
tras la masacre de Amritsar en 1919.
Son solo algunos datos
sobre Rabindranath Tagore.
Seguramente, el otro protagonista 
es más conocido a nivel mundial.
Se llama Albert Einstein.
Sin duda, fue el ingenioso autor alemán
de la teoría de la relatividad.
Estaba buscando la ecuación final
y quería conocer la mente de Dios.

iw: 
רק בתור קצת רקע,
רבינדרנאת טגור היה איש רנסנס בנגלי.
הוא התפרסם מאד
כאיש-אשכולות דגול מהמזרח.
הוא היה איש-אשכולות, משורר פורה,
מחזאי, משורר וצייר הודי.
הוא גם התפרסם מאד
כחתן פרס נובל לספרות ב-1913
בשל אוסף הפואמות שלו
שנקרא "ג'יטנג'לי" או "גיטנג'לי",
כמו כן, הוא זכה אח"כ לתואר אבירות
מהמלך ג'ורג' ה-5 ב-1915,
ומאוחר יותר החזיר את התואר
בעקבות טבח אמריסטר ב-1919.
אז זה היה קצת
על רבינדרנאת טגור.
האיש השני מוכר ודאי יותר
בעולם כולו,
והוא אלברט איינשטיין.
הוא היה, כמובן,
אבי תורת היחסות הגרמני.
הוא חיפש את המשוואה האולטימטיבית
ורצה לפענח את מוחו של האל.

Spanish: 
Creía de veras que podía entender
las características y el funcionamiento
del universo.
Él, más que ningún otro ser humano
probablemente del siglo XX y XXI,
definió el concepto de genio
sin ayuda de nadie.
También trató de averiguar
cómo unir las teorías existentes
en ese momento y explicar así el universo.
¿Y qué creen que se dijeron la primera vez
que estos dos colosos de Oriente
y Occidente se conocieron?
Bueno, pues puede que no sea
exactamente como se lo imaginan.
De hecho, el primero en hablar
fue Rabindranath Tagore,
que se dirigió a Albert Einstein
con una frase interesante
para iniciar la conversación:
"Hoy hablaba con el Doctor Mendel
de los nuevos descubrimientos matemáticos,
que indican que, en el ámbito
de los átomos infinitesimales,
el azar entra en juego;
que el drama de la existencia
no es de naturaleza preestablecida..."

Hungarian: 
Úgy gondolta, képes megérteni,
hogyan alakult ki a világegyetem,
és hogyan működik.
A 20-21 századi többi embernél pontosabban
és egyedül határozta meg a zseni fogalmát.
Azt is megkísérelte, hogy minden
létező elmélet egyesítésével
hogyan lehetne megmagyarázni
a világegyetemet.
Mit gondolnak, mi volt
az első, amit a Kelet
és a Nyugat e két elképesztő
óriása mondott egymásnak?
Nem pontosan az, amire tippelnek.
Rabindranáth Tagore első megjegyzése,
amelyet Einsteinhez intézett,
ez volt:
"Ma dr. Mendellel megvitattuk
az új matematikai felfedezéseket,
amelyek szerint a parányi atomok világában
a véletlennek van szerepe;
a lét drámáját nem határozza
meg előre a személyiség..."

English: 
He believed that he could
actually really understand
the makings and the workings
of the universe.
He, more than any other human being,
probably of the 20th and 21st centuries,
actually single-handedly
defined the concept of genius.
He also was trying to figure out,
I suppose, how you could actually
unite every single theory going,
and explain the universe.
So what do you think the first thing was
they said to each other
when these two amazing giants
of the East and the West met?
Well, it might not have been exactly
what you might imagine.
The first thing that was actually said
was by Rabindranath Tagore,
and he came up with this interesting
opening shot to Albert Einstein,
which was where he said,
"I was discussing with Doctor Mendel today
the new mathematical discoveries
which tell us that in the realm
of infinitesimal atoms
chance has its play;
the drama of existence
is not predetermined in character..."

iw: 
הוא האמין שיצליח להבין
איך נוצר היקום ואיך הוא פועל.
הוא, כנראה יותר מכל אדם אחר
במאות ה-20 וה-21,
מגדיר מהו גאון.
הוא ניסה גם למצוא דרך
אני מניח, לאחד את כל התיאוריות
ולהסביר את היקום.
אז מה לדעתכם היה הדבר הראשון
שהם אמרו זה לזה כשנפגשו,
שני הענקים המדהימים האלה
מהמזרח ומהמערב?
זה בוודאי לא בדיוק
מה שהייתם חושבים.
הדברים הראשונים שנאמרו
באו מפי רבינדרנאת טגור,
ויריית הפתיחה המעניינת שלו
לאלברט איינשטיין,
היתה כשאמר,
"שוחחתי היום עם ד"ר מנדל
על התגליות המתמטיות החדשות,
"שאומרות לנו שבעולם האטומי הזעיר
למזל יש תפקיד משלו;
"אופי הדרמה של הקיום
איננו קבוע מראש..."

Spanish: 
Probablemente,
habría sido toda una sorpresa
escuchar a alguien decir 
esto, nada más entrar.
Y bueno, Einstein se habría concentrado
especialmente en estas cinco palabras:
"El azar entra en juego".
Se habría centrado en esto
porque pensaba que el azar
era equiparable con la teoría cuántica
y, en especial, con la incertidumbre.
Los físicos sabrán
que el principio de incertidumbre
de Heisenberg, el físico cuántico,
decía que la posición
y la velocidad de una partícula
no podían determinarse simultáneamente.
Así que se sentía
muy incómodo con esa idea
y con la física cuántica en su conjunto.
Como bien dijo:
"Dios no juega a los dados".
Él no creía ni en el azar
ni en la rareza cuántica.
Para él, no tenían sentido.
Bien podría haberse 
dedicado a otro trabajo.
Retomando el hilo,

iw: 
וזאת היתה ודאי הפתעה לא קטנה,
לשמוע כדבר הראשון שאומר מישהו
עם היכנסו לחדר.
איינשטיין מן הסתם התמקד
בארבע המלים האלה:
"למזל יש תפקיד משלו."
והסיבה לכך שהוא ודאי
התמקד בהן,
היא כי סבר שכאשר משווים
את המזל לתורת הקוונטים,
ובמיוחד לאי-וודאות...
הפיזיקאים יודעים
שעקרון אי-הוודאות של הייזנברג,
הפיזיקאי של תורת הקוונטים -
קובע שאת מקומו ותנופתו של חלקיק
לא ניתן לדעת בו-זמנית.
כך שהוא חש מאד שלא-בנוח
עם הרעיון הזה,
ובכלל עם פיזיקת הקוונטים.
כדבריו:
"אלוהים איננו משחק בקוביות."
הוא לא האמין בהתרחשויות אקראיות
ובמוזרות הקוונטית,
הוא חשב שזה לא ממש עובד.
זה ודאי יהפוך אותו למובטל
ויאלץ אותו לחפש עבודה אחרת.
אז נעבור הלאה.

English: 
which probably would have
been quite a surprise
to hear as the first thing
that someone says
when you walk in the door.
So, Einstein would have particularly
focused on these four words:
"Chance has its play."
And the reason
he would have focused on those
was because he thought that a chance
equated with a quantum theory,
and particularly with uncertainty,
physicists will know
that the uncertainty principle
from Heisenberg - the quantum physicist -
was that the position
and momentum of a particle
couldn't be known simultaneously.
So he felt very uncomfortable
with that notion
and with quantum physics as a whole.
As he said: "God doesn't play dice."
He didn't believe in random occurrences
and the quantum weirdness,
it didn't really work in his mind.
It might have put him out of a job
and left him looking for other work.
So, just to kind of move on from that.

Hungarian: 
Elég meglepő azt hallani,
hogy valaki első mondata ez,
mikor belép az ajtón.
Einstein állítólag
e négy szóra koncentrált:
"a véletlennek van szerepe".
Ennek oka pedig az volt,
hogy úgy gondolta,
a véletlen egybevág a kvantumelmélettel,
konkrétan a határozatlansággal.
Fizikusok tudják ezt
Heisenberg kvantumfizikus
határozatlansági elvéből,
mely szerint a hely és az impulzus
egyszerre nem ismerhető meg.
Einsteinnek nem volt ínyére az elv
és egészében a kvantumfizika sem.
Ezt felelte: "Isten nem vet kockát!"
Nem hitt a véletlen előfordulásokban
és a kvantumfurcsaságokban,
ezek egyáltalán nem fértek a fejébe.
Lehet, hogy ez késztette más
kutatási terület kiszemelésére.
Lépjünk tovább.

Hungarian: 
Az elegáns univerzum elvét föltételezte,
amelyben minden megokolható,
és ezt egyenleteken keresztül
igyekezett megtenni.
Előállt minden idők
leghíresebb egyenletével,
az E = mc² egyenlettel:
energia egyenlő a tömeg és a fénysebesség
négyzetének szorzatával.
Hitt az általános igazság elvében:
ezt kereste az egyenletekben,
a mindent megokoló
általános igazságra vágyott.
Térjünk át Tagore-ra, nevezetesen,
hogy ő miként gondolkodott
az egyetemes igazság fogalmáról.
Egész másként fogta föl.
Nem olvasom föl az egészet,
elég az hozzá, hogy ezt mondta:
"Az igazságnak, amely azonos
az egyetemes lénnyel,
alapvetően emberinek kell lennie."
Humanista volt.
Ugyanúgy, mint ahogy az itáliai reneszánsz
humanista mozgalom volt,
a bengáli reneszánsz is az volt.
"Máskülönben, bármit tartsunk is igaznak,

English: 
He actually postulated the idea
of an elegant universe,
where absolutely everything
could be explained,
and he tried to do that
simply through equations.
Of course, he came up
with the most famous equation of all time,
where he equated energy of the universe
with mass times
the speed of light squared.
So, he believed in this idea
of universal truths -
that's what he was looking
for in equations,
and he wanted a universal truth
that could explain everything.
If we go to Tagore now
and look at the way he thought
about the concept of universal truth,
he took a very different
kind of approach to that.
I won't read you
the whole of this, but he said,
"Truth, which is one
with the universal being,
must be essentially human."
He was a humanist.
It was in the same way
the Italian Renaissance
was a humanist movement,
so was the Bengali Renaissance.
He said, "Otherwise,
whatever we individuals realize as true

iw: 
הוא ניסח את הרעיון
בדבר היקום האלגנטי,
שבו כל דבר ניתן בהחלט להסבר,
והוא ניסה לעשות זאת
פשוט במשוואות.
הוא כמובן הגה את המשוואה
המפורסמת בכל הזמנים,
שבה השווה את האנרגיה של היקום
למסה כפול מהירות האור בריבוע.
הוא האמין ברעיון האמיתות האוניברסליות -
זה מה שהוא חיפש במשוואות שלו,
והוא חיפש אמת אוניברסלית
שתוכל להסביר הכל.
את נעבור כעת לטגור,
ונבחן כיצד הוא חשב
על רעיון האמת האוניברסלית,
הרי שהגישה שלו היתה שונה לגמרי.
לא אקריא לכם את כל זה,
אבל הוא אמר,
"האמת, שהיא אחת
עם ההוויה האוניברסלית,
"חייבת להיות אנושית במהותה."
הוא היה הומניסט.
כפי שהרנסנס באיטליה היה תנועה הומניסטית,
כך היה גם הרנסנס בבנגל.
הוא אמר, "אחרת,
כל מה שאנו, בני האדם, תופשים כאמת,

Spanish: 
Einstein postuló la idea
de un universo elegante
en el que podría explicarse
absolutamente todo
e intentó hacerlo
únicamente con ecuaciones.
Eso sí, se le ocurrió la ecuación
más célebre de todos los tiempos,
en la que equiparó
la energía del universo
con la masa por la velocidad
de la luz al cuadrado.
Creía en la idea de verdades universales,
que era lo que buscaba en las ecuaciones,
una verdad universal
que pudiera explicarlo todo.
Si ahora nos vamos con Tagore
y nos fijamos en su concepto 
de la verdad universal,
su planteamiento era muy diferente.
No voy a leer el texto entero, pero dijo:
"La verdad, que es una
con el Ser Universal,
debe ser esencialmente humana".
Él era un humanista.
Así como el Renacimiento italiano 
fue un movimiento humanista,
también lo fue el Renacimiento bengalí.
Dijo: "Si no, lo que los individuos
conciben como verdadero

iw: 
"לא יכול להיקרא 'אמת'."
למעשה, הוא דיבר על סובייקטיביות
המבוססת על פילוסופיה עתיקה של המזרח.
איינשטיין, לעומתו,
בשיחה ההיא עם טגור,
דיבר על שולחן היפוטתי ואמר,
"אם אין איש בבית
השולחן ימשיך להתקיים,
"אבל נקודת המבט שלך
פוסלת זאת,
"כי היא לא מסבירה כיצד השולחן
קיים באופן עצמאי מאיתנו."
כלומר, הוא מדבר על אובייקטיביות
המבוססת על מדע מערבי.
איך כל זה מתקשר למוסיקה?
זה מעניין מאד,
כי, ראשית כל,
לא ידעתי עד לפני שנתיים
שאיינשטיין היה כנר קלאסי גדול.
הוא למד כינור מגיל חמש
ולמעשה, בשלב מאוחר בחייו,
הוא כיהן כסגן נשיא התזמורת הסימפונית
של אוניברסיטת פרינסטון

English: 
never can be called truth."
So essentially, what he was talking about
was subjectivity based on
ancient Eastern philosophy.
Einstein, on the other hand,
in the same conversation with Tagore,
he talked about a hypothetical table
in a house and said,
"If nobody were in the house,
the table would exist all the same,
but this is already illegitimate
from your point of view,
because we cannot explain what it means,
that the table is there,
independently of us."
So, here he's talking about objectivity
based on Western science.
How does this all relate to music?
Well, it's quite interesting,
because first of all,
I didn't know this
until a couple of years ago
that Einstein
was a great classical violinist,
and he'd studied violin
from the age of five.
And in fact, in his later life,
he went on to be the vice president
of Princeton Symphony Orchestra

Hungarian: 
sosem hívhatjuk igazságnak" – mondta.
Lényegében
a régi keleti filozófián alapuló
szubjektivitásról beszélt..
Másrészt, a Tagore-ral folytatott
beszélgetésében Einstein
egy házban lévő feltételezett
asztalról beszélt:
"Ha senki sem lenne a házban,
az asztal ugyanúgy létezne,
de ez az ön álláspontjával
már nem fér össze,
mert aszerint nem magyarázhatjuk meg,
mit jelent, hogy az asztal
tőlünk függetlenül ott van."
Itt a nyugati tudományon alapuló
objektivitásról beszél.
Mi köze ennek a zenéhez?
Ez igencsak érdekes,
mert pár évvel ezelőttig nem tudtam,
hogy Einstein kiváló hegedűs volt,
ötéves kora óta tanult hegedülni.
Élete későbbi időszakában,
1952-től 1955-ig
a Princetoni Egyetemi Szimfonikus Zenekar

Spanish: 
no puede llamarse verdad".
Básicamente, a lo que se refería
era a la subjetividad basada
en la antigua filosofía oriental.
En cambio Einstein,
en esta conversación con Tagore,
habló de una mesa hipotética
en una casa y dijo:
"Si nadie estuviera en esta casa,
esta mesa existiría igual,
pero esto ya está ilegitimado
por su punto de vista,
porque no podemos explicar
que la mesa esté allí
independientemente de nosotros".
Aquí, Einstein habla de la objetividad
según el modelo occidental.
¿Y qué tiene que ver
todo esto con la música?
Pues es muy interesante
porque, en principio, yo desconocía
hasta hace unos años que Einstein 
era un violinista clásico excelente
y que había estudiado violín
desde los cinco años.
Y de hecho, más tarde,
llegó a ser vicepresidente
de la Orquesta Sinfónica de Princeton

Spanish: 
entre 1952 y 1955.
Así que fue un músico bastante consumado
que hizo numerosas actuaciones.
Se decía que "Einstein
disfrutaba con Mozart
señalando que era como
si el maravilloso Wolfgang Amadeus
no hubiese 'creado' 
esa música tan maravillosa,
sino que la hubiese descubierto ya hecha.
Este punto de vista puede compararse
notablemente con los de Einstein
sobre la suprema simplicidad
de la naturaleza y su explicación
mediante expresiones 
matemáticas sencillas".
Eso se puede desglosar
en dos ideas distintas.
La primera es que consideraba la música
como una finalidad estética
que existía más allá de la percepción
humana, algo que no fue 'creado".
Y la segunda, que tenía
sencillez matemática.
Tenía una estructura, se podía 
ordenar y era cognoscible.
En realidad, la primera
idea coincidía mucho
con la manera de Tagore 
de ver el universo.
Él creía en el espíritu universal

English: 
between 1952 to 1955.
So he was quite an accomplished musician
and he gave numerous performances.
It was said of him
that "Einstein relished Mozart,
noting to a friend that it was as if
the great Wolfgang Amadeus
did not 'create' his beautifully
clear music at all,
but simply discovered it already made.
This perspective parallels, remarkably,
Einstein's views
on the ultimate simplicity of nature
and its explanation and statement
via essentially simple
mathematical expressions."
You can break that down
into two different ideas:
the first of which
is that he thought of music
as having an objective aesthetic
that existed beyond human perception,
that it was not created.
And secondly,
that it had a mathematical simplicity.
It had a structure
and it could be ordered and knowable.
So the first idea actually coincided a lot
with the way in which Tagore
thought about the universe.
He believed in a universal spirit,

iw: 
בין השנים 1952 ל-1955.
הוא היה נגן מוכשר מאד
שהופיע פעמים רבות.
נאמר עליו,
ש"איינשטיין התענג על מוצרט,
"והעיר לחברו שנשמע כאילו
וולפגנג אמדאוס הדגול
"לא 'יצר' כלל את המוסיקה
הבהירה והנהדרת שלו,
"אלא פשוט גילה אותה בשלמותה.
"נקודת המבט הזאת מקבילה להפליא
"לדעותיו של איינשטיין
בדבר פשטותו המוחלטת של הטבע,
"והצורך להסבירו ולהציגו
"בביטויים מתמטיים פשוטים במהותם."
אפשר לחלק זאת לשני רעיונות:
הראשון הוא:
הוא סבר שלמוסיקה
יש אסתטיקה אובייקטיבית
שקיימת מחוץ ליכולת התפישה האנושית,
ושהיא לא "נוצרה".
ושנית,
שיש בה פשטות מתמטית.
יש לה מבנה
והיא ניתנת לסידור וללמידה.
אז הרעיון הראשון סותר מאד
את האופן שבו טגור
ראה את היקום.
הוא האמין בקיומה של רוח אוניברסלית,

Hungarian: 
alelnöke volt.
Tanult muzsikus volt,
és többször fellépett.
Azt mondták róla:
"Einstein élvezte Mozartot,
s megjegyezte barátjának, hogy olyan,
mintha a nagy Wolfgang Amadeus
nem «szerezte» gyönyörű, tiszta zenéjét,
hanem pusztán készen fedezte volna fel."
Ez a szemlélet párhuzamba állítható
Einstein nézeteivel a természet
abszolút egyszerűségéről,
és azzal, hogy egyszerű
matematikai kifejezésekkel kell
megmagyarázni és bemutatni.
Ezt két gondolatra bonthatjuk.
Az első, amit a zenéről gondolt:
a zenének objektív esztétikája van,
ami az emberi észlelés körén kívül esik;
nem lett "teremtve".
Másodszor,
hogy matematikai egyszerűségű.
Szerkezete van, el lehet
rendezni, tanulmányozható.
Az első gondolat sokban egybevág azzal,
ahogy Tagore az univerzumról gondolkozott.
Ő egy egyetemes szellem létezésében hitt,

Spanish: 
y en la existencia de algo superior a
nosotros con lo que nos podemos conectar.
Si tomamos esa primera
idea y la analizamos,
convendría que nos fijáramos
en el matemático Johannes Kepler,
un matemático de los siglos XVI y XVII
que siguió los pasos de Pitágoras,
autor de "La armonía de las esferas".
Kepler escribió luego "Harmonices Mundi",
donde decía que la resonancia 
armónica de los planetas en órbita
es intrínsecamente musical.
Él pensaba que existía
una musicalidad universal
y que era inherente a la forma
en la que todo funcionaba.
La persona que están viendo es
el difunto gran Pandit Ravi Shankar,
que murió el año pasado
y a quien tuve el privilegio de conocer.
Una vez, me dijo que un músico es la vía
por la que se manifiesta el raga.
Eso me parece muy interesante,

Hungarian: 
hogy létezik valamiféle
felettünk álló hatalom,
mely felfoghatatlan számunkra.
Ha megvizsgáljuk az első gondolatot,
eszünkbe juthat Johannes Kepler
16-17. századi matematikus,
a Szférák zenéje c. művet megíró
Püthagorasz követője.
Kepler megírta Harmonices Mundi,
a Világ harmóniája c. könyvet,
amelyben elmondja, hogy a keringő
bolygók harmonikus rezgése
valójában zenei.
Úgy hitte, hogy létezik
egyetemes zeneiség,
ami ott van,
és eredendően úgy szól,
ahogy minden működik.
Itt a nagy pandit,
a néhai Rabi Sankar látható,
aki 2012-ben hunyt el,
s akit volt szerencsém ismerni.
Azt mondta nekem egyszer,
hogy a zenész olyan közeg,
melyen át a raga kifejeződik.
Ez elég érdekes,

iw: 
וברעיון שקיים משהו גדול מאיתנו
שאליו אנו יכולים להתחבר.
אז אם נבחן את הרעיון הראשון,
ישנו למשל המתמטיקאי יוהנס קפלר,
שפעל במאות ה-16 וה-17
והלך בעקבות פיתגורס -
מי שכתב את הספר הזה,
"המוסיקה של העולמות."
קפלר כתב בהשראתו את הספר
"הרמוניסס מונדי",
שבו אמר שהתהודה ההרמונית
של כוכבי-לכת במסלוליהם
היא במהותה מוסיקלית.
כלומר, הוא סבר
שיש מוסיקה אוניברסלית,
שוב, שקיימת אי-שם,
ושהיא מהותית לדרך שבה הכל פועל.
האדם שאתם רואים כאן
הוא המאסטר הדגול, ראווי שנקר המנוח,
שנפטר בשנה שעברה,
ושזכיתי להכירו אישית.
הוא אמר לי פעם,
שהמוסיקאי הוא האמצעי
שדרכו מבוטאת הראגה.
בעיני זה מעניין למדי,

English: 
and this idea of something greater
than ourselves being out there
that we could tap into.
So if we take that first idea
and we look at it,
we could look at
the mathematician, Johannes Kepler,
who was a 16th
and 17th-century mathematician
who followed in the footsteps
of Pythagoras -
who'd written this book
called "Music of the Spheres."
And Kepler went on to write a book
called "Harmonices Mundi,"
where he said
that the harmonic resonance
of orbiting planets
is intrinsically musical.
So he thought that there was
a universal musicality,
again, that was out there,
and was intrinsic
in the way everything worked.
The person you're looking at
is the late great Pandit Ravi Shankar
who passed away last year,
and who I was privileged to know.
He once said to me
that a musician is a medium
through which the raga manifests.
I find that quite interesting

iw: 
כי הרעיון הוא
שלא אתה יוצר את המוסיקה,
לא אתה מנגן אותה,
אלא זה משהו שאתה מתחבר אליה
וחושף אותה בהדרגה.
רעיון הראגה -
אסביר מעט מהי ראגה.
ראגה היא סדרת תווים;
עד שבעה תווים.
זו התעמקות במלודיה,
במבנה מלודי,
והיא יכולה לייצג
זמנים במשך היום, עונות,
מצבי-רוח שונים, צבעים שונים.
הראגות מגוונות מאד.
אפשר להשוות אותן במידת-מה
למודוסים במוסיקה המערבית,
אבל הן שונות מהם במובנים רבים.
בנוסף, הוא אמר על טגור,
שאותו פגש פעם,
שהוא כמו השמש.
טגור עצמו היה מוסיקאי פורה.
הוא הספיק לכתוב בחייו
2,000 שירים,
שחלקם הושפעו גם מהמוסיקה הקלטית.
גוף עבודות מדהים,
וכל השירים האלה עדיין מבוצעים,

Spanish: 
pues introduce la idea de que uno 
no es el que crea la música.
Uno no la toca,
sino que es algo que usamos
y la exponemos paulatinamente.
Explicaré brevemente lo que es el raga.
El raga es un conjunto de notas,
que llega hasta siete.
Explora la música, el esquema melódico,
y puede representar los momentos del día,
las estaciones, distintos 
estados de ánimo y colores.
Los ragas son muy variables 
y, en cierto modo, se pueden asociar
a modalidades de la música occidental,
pero se diferencian de muchas formas.
De Tagore, a quien conoció una vez,
también dijo que era como el sol.
Tagore fue un músico prolífico.
En toda su vida, escribió 2000 canciones,
algunas de ellas también
con influencia de la música celta.
Un conjunto de obras fantástico

Hungarian: 
mert ez ugyanaz a gondolat,
hogy nem mi szerezzük a zenét,
nem mi játsszuk;
ez valami olyasmi, hogy hozzákapcsolódunk,
és fokozatosan közzétesszük.
A raga lényege...
Egy kissé elmagyarázom, mi a raga.
A raga hangsor; legfeljebb 7 hangból áll.
Ez a dallam, a dallamszerkezet kifejtése,
kifejezhet napszakot, évszakot,
más-más hangulatot, színeket.
A ragák nagyon változatosak,
bizonyos fokig a nyugati zene
modális hangsoraira hasonlítanak,
de sok tekintetben különböznek tőlük.
Tagore-ról, akivel egyszer találkozott,
azt mondta, hogy olyan, mint a Nap.
Tagore maga termékeny muzsikus volt,
2 000 dalt írt,
melyek némelyikét a kelta zene is ihlette.
Elképesztő életmű;
a dalokat még mindig játsszák,

English: 
because it's this notion
that you don't create the music yourself,
you don't play it yourself,
it's something that you tap into
and you gradually expose it.
The idea of the raga -
I'll just explain a little bit
about what a raga is.
A raga is a series of notes;
it's up to seven notes.
It's an exploration of melody,
of melodic structure,
and it can represent
times of day, the seasons,
different moods, different colors.
Ragas are very variable,
and you can equate them to some degree
with modes in Western music,
but they differ in lots of other ways.
He also said of Tagore,
who he actually met once,
that he was like the sun.
Tagore himself was a prolific musician.
He wrote, in his lifetime, 2,000 songs,
some of which were influenced
by Celtic music as well.
A fantastic body of work,
and all those songs are still performed,

Hungarian: 
mind Indiában, mind világszerte.
Egy nagyon szép idézet tőle:
"A zene kitölti
a két lélek közti végtelent."
Az itt látható Albert Einstein
olyan személyiség,
aki nagyon objektívan tekintett a zenére.
Nemigen foglalkozik a kreativitással...
(Mikrofonprobléma)
Hű! Nem tudtam, hogy erre is képes vagyok!
(Nevetés)
Elképesztő!
Úgy tűnik, hitt a gondolatban,
hogy a zene már...
(Mikrofonprobléma)
kapcsolódunk hozzá. (Nevetés)
Elnézést, valami itt...
Tagore hitt a gondolatban –
eléggé ösztönös volt, hitt a gondolatban,
hogy a zenéről sokkal
szubjektívabban kell gondolkoznunk.
Két ember, akit nagyon csodálok,
akik a 20. században együttműködtek,
akik eltérő környezetből származtak:
ő Yehudi Menuhin, aki fantasztikus... –

English: 
many of them are still performed today
in India and across the world.
He also said -
a very beautiful quote from him
was "Music fills the infinite
between two souls."
So, if we look at Albert Einstein here,
we've got a person
who thinks of music
in a very objective way.
He doesn't really engage
with the idea of creativity -
(microphone problem)
Wow! I didn't know I could do that!
(Laughter)
Amazing!
So he really kind of believed in the idea
that the music was already -
(microphone problem)
you tapped into it. (Laughing)
Excuse me, it's something ...
Tagore believed in the idea -
he was quite intuitive,
and he believed in the idea
that you should think of music
in a much more subjective way.
So two people that I really admired
who actually worked together
and collaborated in the 20th century,
who came from
those respective backgrounds,
were Yehudi Menuhin,
who was a fantastic -

Spanish: 
y muchas de esas canciones aún se tocan
hoy día en la India y en todo el mundo.
Una de las hermosas frases que dijo fue:
"La música llena
el infinito entre dos almas".
Si nos fijamos en Albert Einstein,
veremos que su opinión 
de la música es muy objetiva.
En efecto, no comparte 
la idea de la creatividad.
(Problemas con el micrófono)
¡Vaya! No sabía que pudiera hacer eso.
(Risas)
Increíble.
De algún modo, creía
que la música ya estaba allí
para ser disfrutada... Disculpen
los problemas con el micrófono...
Tagore era muy intuitivo,
y creía en la idea
de que había que ver la música
de una manera mucho más subjetiva.
Dos personas a quienes
yo admiro de verdad,
que trabajaron juntas
y que colaboraron en el siglo XX,
cada una de orígenes distintos,
son Yehudi Menuhin,

iw: 
רבים מהם עדיין מבוצעים
בהודו ובעולם כולו.
הוא אמר גם -
ציטוט נפלא שלו הוא
"המוסיקה ממלאת את האינסוף
שבין שתי נשמות."
אז אם נסתכל על אלברט איינשטיין,
יש לנו אדם שחושב על המוסיקה
באובייקטיביות רבה,
הוא לא מתחבר לרעיון היצירתיות -
(בעיה במיקרופון)
וואו! לא ידעתי
שאני יכול לעשות את זה!
(צחוק)
מדהים!
הוא באמת האמין ברעיון
שהמוסיקה כבר קיימת אי-שם
ומתחברים אליה.
סלחו לי. זה משהו...
טגור האמין ברעיון -
הוא היה אינטואיטיבי מאד
והוא האמין ברעיון
שצריך לחשוב על המוסיקה
באופן סובייקטיבי בהרבה.
שני אנשים שממש הערצתי
שפעלו יחד ושיתפו פעולה
במאה ה-20,
ובאו כל אחד מרקע אחר,
היו יהודי מנוחין, שהיה -

English: 
as most people know -
a fantastic classical violinist,
and also one of my heroes,
the great Pandit Ravi Shankar,
and they really made it work.
They really brought together
those two traditions,
and it was a beautiful kind of -
I wouldn't use the word fusion
because I'm not too fond of it -
but it was a great synergy that they had.
So let's look at the differences
between Western classical music
and Indian classical music.
In Western classical music,
it's a written tradition.
It's rich in harmony, it's rich in melody.
It has simpler rhythm.
You have 4/4, 6/8, 3/4 time -
they're the most commonly
used time signatures.
And its objective -
it's set in structure,
it has set composition to it
and it has a lot of certainty.
Even the dynamics
of written music are set,
so even the interpretation of the music
is dictated to by the sheet music itself.
With Indian classical music,
it comes from an oral tradition.
It's simpler in harmony,

Hungarian: 
mint a legtöbben tudják –
fantasztikus klasszikus hegedűs volt;
másik hősöm a nagy pandit, Rabi Sankar.
Megvalósították!
A két hagyományt nekik
sikerült összekötniük,
s ez csodálatos... –
nem használom az "egyesít" szót,
mert nemigen kedvelem, –
de nagyszerű szinergiát hoztak létre.
Nézzük, mi a különbség
a nyugati klasszikus zene
és az indiai klasszikus zene között.
A nyugati klasszikus zene
írott hagyományon alapul.
Gazdag a harmóniája és a dallamvilága.
Ritmusa egyszerűbb.
A 4/4-es, 6/8-os és a 3/4-es
a leggyakoribb ütemmutatók.
Ráadásul objektív:
megszabott szerkezetben van,
meg van komponálva,
és nagymértékben meghatározott.
Még a leírt zene dinamikája
is meg van határozva,
így kotta diktálja
még a zene interpretálását is.
Az indiai klasszikus zene
szóbeli hagyományból ered.
Harmóniája egyszerűbb,

iw: 
כפי שהרוב יודעים,
כנר קלאסי פנטסטי,
ועוד גיבור שלי,
המאסטר הגדול ראווי שנקר,
הם באמת הצליחו לחבר
בין שתי המסורות האלה,
וזה היה סוג נהדר של -
לא אשתמש במילה "פיוז'ן"
כי אני לא אוהב אותה -
אבל היתה ביניהם סינרגיה נהדרת.
אז הבה נתבונן בהבדלים
בין המוסיקה הקלאסית המערבית
למוסיקה הקלאסית ההודית.
במוסיקה הקלאסית המערבית
מדובר במסורת בכתב.
היא עשירה בהרמוניה,
היא עשירה במלודיה.
המקצבים שלה פשוטים יותר.
ארבעה רבעים, שש שמיניות,
שלושה רבעים -
אלה חתימות הזמן הנפוצות ביותר.
והיא אובייקטיבית:
היא נתונה במבנה,
יש בה קומפוזיציה נתונה
והמון ודאות.
אפילו הדינמיקה של המוסיקה הכתובה קבועה,
ולכן אפילו הפרשנות של המוסיקה
מוכתבת ע"י גליון התווים.
המוסיקה הקלאסית ההודית
באה ממסורת בעל-פה.
ההרמוניה פשוטה יותר,

Spanish: 
como casi todos saben,
un excelente violinista clásico,
y también, uno de mis héroes,
el gran Pandit Ravi Shankar.
Los dos lograron hacer un buen trabajo.
Consiguieron unir dos tradiciones
y fue una especie de...
-- no voy a usar la palabra "fusión"
porque no me agrada demasiado--,
pero había una gran sinergia entre ambos.
Veamos las diferencias entre la música
clásica occidental y la de la India.
La música clásica occidental
es de tradición escrita.
Tiene armonías y melodías elaboradas, 
y el ritmo es más simple.
Usa los compases 4/4, 6/8 y 3/4,
que son los más utilizados.
Y es objetiva, tiene
una estructura determinada,
una construcción fija
y una gran dosis de certeza.
Incluso la dinámica de las partituras
está establecida,
y la interpretación de la música
está dictada por la partitura.
La música clásica de la India
procede de la tradición oral.
La armonía es más simple.

iw: 
המלודיה עשירה יותר,
המקצבים עשירים יותר.
חתימות הזמן רבות,
מחזורים של 11, 17, 12 פעמות
וכדומה.
היא יכולה להיות הרבה יותר מורכבת.
היא סובייקטיבית, יש במקצבים שלה
גם המון מתמטיקה.
אה, נכון.
בכלל לא שמעו אותי.
(צחוק)
שאתחיל שוב?
היא הרבה יותר סובייקטיבית.
זה נהדר. עכשיו אני יכול
גם לשמוע את עצמי.
מעולה!
המבנה שלה יותר פרשני.
יש בה יצירתיות ספונטנית.
היא מאולתרת ברובה,
ויש בה הרבה אי-ודאות,
די בדומה לעניין המיקרופונים.
הסיבה לאי-ודאות היא במיוחד
שבכל פעם שמבצעים
קטע מוסיקלי הודי קלאסי,
זה אחרת לגמרי ומשתנה מאד.
אז כדי לתת לכם הדגמה
של שני הדברים השונים האלה,
ניעזר באדם שאני מסתיר מאחורי,
ניקי וולס.

Hungarian: 
dallam- és ritmusvilága gazdag.
Sok ütemmutatója van:
11-ütemű ciklus, 17-ütemű ciklus,
12-ütemű ciklus és így tovább.
Sokkal bonyolultabb is lehet.
Szubjektív, ritmusaiban
rengeteg matematikát is használ.
Szóval, az egész előadásból
semmit sem hallottak.
(Nevetés)
Jó, kezdjem előlről?
Sokkal szubjektívabb.
Pompás, most hallom magam.
Fantasztikus!
Szerkezetében sokkal jobban értelmező.
Spontán kreatív.
Jobbára improvizált, rengeteg benne
a bizonytalan, a változékony,
mint ebben a mikrofonban.
Konkrétan azért változékony,
mert indiai zenedarab
minden egyes előadásakor
a darab teljesen más, igen változatos.
E két különböző dolog szemléltetésére
itt van Nicki Wells,
akit eddig rejtegettem.

English: 
it's rich in melody, it's rich in rhythm.
You have many time signatures
in 11-beat cycles, 17-beat cycles,
12-beat cycles, and so on.
It can be much more complex.
It's subjective, it uses a lot
of mathematics in the rhythms as well.
Oh, right. No one's
heard me the whole time.
(Laughter)
Anyway, shall I start again?
It's much more subjective.
This is great, and I can hear myself now.
Fantastic!
It's much more interpretive in structure.
It has spontaneous creativity.
It's largely improvised,
and there's a lot of uncertainty,
much like this [microphone].
The reason it's uncertain, particularly,
is because each time you perform
an Indian classical piece of music,
it's totally different
and it varies a lot.
So actually, to give you a demonstration
of those two different things,
we can bring in the person
I'm obscuring totally is Nicki Wells.

Spanish: 
Su melodía y su ritmo son muy elaborados.
Abundan los compases
de 11 tiempos, de 17 tiempos,
de 12 tiempos y así sucesivamente.
Puede complicarse bastante.
Es subjetiva y también usa bastante
las matemáticas al definir el ritmo.
Ah, gracias. En todo este tiempo,
nadie me escuchaba.
(Risas)
Bueno, ¿empiezo otra vez?
Es mucho más subjetiva.
Ahora puedo oírme. ¡Genial!
Su estructura es mucho más interpretativa
y predomina la creatividad espontánea.
Se basa mayormente en la improvisación
y es bastante impredecible.
Es muy parecida a este micrófono.
Es impredecible, en concreto,
porque cada vez que se toca
una pieza de música clásica india,
se hace de forma diferente y varía mucho.
Para hacerles una demostración
de estas dos cosas,
tenemos aquí a la persona a la que estoy
tapando por completo, Nicki Wells.

Hungarian: 
Először elénekli a Panis Angelicust,
majd az indiai klasszikus purvi ragát.
(Ének) Panis angelicus
Fit panis hominum
Dat panis coelicus
Figuris terminum
O res mirabilis
Manducat dominum
Pauper, pauper
Servus et humilis.
(Indiai klasszikus ragát énekel)

English: 
She's going to sing for us,
first of all, Panis Angelicus,
followed by the Indian
classical raga [Purvi].
(Singing) Panis angelicus
Fit panis hominum
Dat panis coelicus
Figuris terminum
O res mirabilis
Manducat dominum
Pauper, pauper
Servus et humilis
(Singing Indian classical raga)

iw: 
היא תשיר לנו קודם כל
את "פאניס אנגליקוס",
ולאחר מכן את הראגה
ההודית הקלאסית "פרווי".
(שירה, לטינית)
מי ייתן ולחם המלאכים
ייעשה ללחם בני האדם
לחם השמיים מבשר את הקץ
לכל הנבואות
הו, המופלא!
גופו של האל יזין
את העניים, את העניים
את הכנועים והענווים.
(שירה של ראגה הודית קלאסית)

Spanish: 
En primer lugar, nos va a cantar
'Panis Angelicus' y a continuación,
un raga clásico hindú [Purvi].
(Cantando) Panis angelicus
Fit panis hominum
Dat panis coelicus
Figuris terminum
O res mirabilis
Manducat dominum
Pauper, pauper
Servus et humilis
(Cantando un raga clásico hindú)

Spanish: 
Nitin Sawhney: Nicki Wells.
(Aplausos)
Trato de pulsar esto [inaudible].
(Aplausos)
Ah, bien. (Risas)
Perdón, desconecto esto. Muy bien.
Volvamos con Einstein.
Él dijo que la música, tal 
y como la conocemos,
es, al igual que el universo,
un rompecabezas para resolver,
que es, en líneas generales,
su forma de abordarlo todo.
De hecho, hablando con Tagore, dijo:

iw: 
ניטין סאווני: ניקי וולס!
(מחיאות כפיים)
מנסה להקליק על זה...
(מחיאות כפיים)
בסדר.
(צחוק)
סליחה. עוד קליק. יופי.
נחזור אל איינשטיין.
הוא אמר, כידוע לנו, שהמוסיקה...
הוא אמר שהמוסיקה, כמו היקום,
היא חידה שיש לפתור,
וזה היתה במידה רבה
גישתו להכל.
והוא אמר, בשיחתו עם טגור,
"אנו מבקשים לדעת
אם המוסיקה המערבית

Hungarian: 
Nitin Sawhney: Nicki Wells.
(Taps)
Próbálom kapcsolni...
(Taps)
Igen. (Nevetés)
Bocs, kapcsold ki. Nagyszerű.
Térjünk vissza Einsteinhez.
Azt mondta, mint tudjuk, hogy a zene... 
(Érthetetlen)
Azt mondta: a zene, akár az univerzum,
megoldandó rejtelem.
Mindennel nagyon így volt.
A Tagore-ral folytatott
beszélgetésben azt mondta:
"Szeretnénk tudni, hogy a nyugati zene

English: 
Nitin Sawhney: Nicki Wells.
(Applause)
Trying to click on this [inaudible].
(Applause)
Oh, right. (Laughs)
Sorry, click off this. Great!
Let's come back to Einstein.
He actually said that music
like the [inaudible] as we know.
He said music, like the universe,
is a puzzle to be solved,
which is pretty much
his approach to everything.
And he actually said,
in conversation with Tagore,
"We want to know whether Western music

iw: 
"היא רגש אנושי רגיל או יסודי,
"האם טבעי להרגיש
קונסוננטות או דיסוננטות,
"או שזו מוסכמה שאנו מקבלים."
טגור ראה זאת באור אחר לגמרי.
הוא לא חשב על מוסיקה
כעל חידה שיש לפתור,
אלא ראה אותה בעיניו של צייר,
שהמוסיקה היא כמו ציור
שיש לחוותו.
הוא אמר, "המלודיה וההרמוניה
הם כמו קווים וצבעים בציור.
"ציור פשוט של קווים
יכול להיות נפלא לחלוטין;
"הוספת צבעים עלולה להפוך אותו
למעורפל וסתמי.
"עם זאת, כשהצבעים משולבים עם הקווים
נוצרים ציורים נפלאים."
אז הרי לכם שתי גישות
שונות מאד למוסיקה,
והגישה שלו היתה פואטית ביותר,
וזה חבל,
כי איינשטיין ממש שנא שירה.
הוא שנא את רוב הדברים
היצירתיים באמנות,
ולמעשה לא אהב במיוחד את בטהובן,
ומסיבות דומות.
הוא חשב שהוא יצירתי מדי,
בלתי-צפוי מדי.
ועקב כך, ודי בדומה לכך,

Spanish: 
"Queremos saber si la música 
occidental es un sentimiento humano
convencional o fundamental;
si sentir consonancia 
o disonancia es algo natural,
o es una convención que hemos aceptado".
Tagore pensaba de una forma muy diferente.
No creía que la música fuese 
un rompecabezas que había que resolver.
La veía como si fuera un pintor,
y que la música debía
expresarse como la pintura.
Dijo: "La melodía y la armonía son como
las líneas y los colores de los cuadros.
Una mera pintura lineal
puede ser muy hermosa;
la introducción del color
la puede volver vaga e insignificante,
pero el color combinado con las líneas
puede crear grandes obras maestras".
Tenemos aquí dos visiones
muy diferentes de la música.
La de Tagore era muy poética,
lo cual es una lástima,
porque Einstein detestaba la poesía.
Detestaba la parte creativa del arte,
e incluso no le gustaba mucho
Beethoven por razones similares.
Creía que era demasiado 
creativo e impredecible.

English: 
is a conventional
or a fundamental human feeling,
whether to feel consonance
or dissonance is natural,
or a convention which we accept."
So Tagore thought
in the very different way,
he didn't think in terms of music
to be solved as a puzzle,
he thought of it as a painter,
that music was like a painting
to be expressed.
He said, "Melody and harmony
are like lines and colors in pictures.
A simple linear picture
may be completely beautiful;
the introduction of color
may make it vague and insignificant.
Yet color may,
by the combination with lines
create great pictures..."
So, you've got these
very different approaches to music,
and his approach there was very poetic,
which is a shame because Einstein
absolutely hated poetry.
He hated most things
that were creative in the arts,
and in fact, he really
didn't like Beethoven very much,
for similar reasons.
He thought he was way too creative
and too unpredictable.
As a result, probably pretty much
in the same way

Hungarian: 
vajon hagyományra épülő
vagy alapvető emberi érzelem,
s vajon a harmónia
vagy a disszonancia természetes-e
vagy csak elfogadott hagyomány?"
Tagore másként vélte:
a zenére nem úgy gondolt,
mint megoldandó rejtvényre.
Festőként gondolkodott róla:
a zene kifejezendő festmény,
mondván: "A dallam és a harmónia olyanok,
mint képeken a vonalak és színek.
Egyszerű vonalas kép
is lehet egészen szép;
szín felvitele félreérthetővé
és jelentéktelenné teheti.
Ám vonalakkal kombinálva
a szín nagyszerű képet hozhat létre..."
A zene két merőben más fölfogása,
Tagore fölfogása igen költői,
ami nagy kár, mert Einstein
kimondottan utálta a költészetet.
Utálta a legtöbb dolgot,
ami kreatív a művészetekben.
Beethovent sem szerette túlságosan,
hasonló okokból.
Úgy vélte, hogy túl kreatív,
túl kiszámíthatatlan.
Következésképp valószínűleg

Spanish: 
Por eso, quizá pensaba lo mismo
de la creatividad de Heisenberg,
y que su principio 
de la incertidumbre no era gran cosa.
Seguramente lo veía de esa forma.
En parte, creo que esto 
se debe que vivió en Berlín,
dos años antes de que la escuela
Bauhaus se instalara allí.
Antes de eso, la Bauhaus estuvo
en Weimar y después en Dessau
y se trataba de un movimiento
de pensamiento estructurado.
Era muy ordenado y eso se reflejó
en la arquitectura, el arte
y el diseño de este movimiento.
Esa fue la época en que Einstein
se instaló en Berlín,
y eso seguramente influyó
en su manera de ver las cosas.
Tagore era una persona
mucho más intuitiva.
Él dijo, y esto huele
a un amor no correspondido,
lo siguiente: "Mis días se me han ido
afinando las cuerdas de mi instrumento,
y la canción que vine a cantar,
no ha sido aún cantada".
Respecto al amor no correspondido,
pasó mucho tiempo escribiendo canciones,

iw: 
הוא חשב שהיצירתיות של הייזנברג,
עם עקרון אי-הוודאות,
איננה נהדרת גם היא.
כך כנראה הוא חשב עליו.
חלקית, הסיבה לכך, לדעתי,
היא העובדה שהוא חי בברלין,
שנתיים לפני שאסכולת הבאוהאוס הגיעה לשם.
אסכולת הבאוהאוס היתה קודם
בוויימאר ובדסאו,
זאת היתה תנועה של חשיבה מובנית.
היא היתה מסודרת מאד,
וזה התבטא באמנות, באדריכלות
ובעיצוב של תנועת הבאוהאוס.
אני חושב שכזאת היתה ברלין
שבה התגורר איינשטיין,
וזה כנראה השפיע
על השקפתו על כל הדברים.
טגור היה אדם אינטואיטיבי בהרבה.
הוא אמר -
וזה מריח קצת מאהבה נכזבת -
"אני מבלה את ימי
בקשירת והתרת מיתרי כלי הנגינה שלי,
"בעוד השיר שבאתי לשיר
נותר לא-מושר."
הוא חי את מרבית חייו
באהבה נכזבת,

Hungarian: 
ezért nem tartotta sokra
Heisenberg kreativitását
a határozatlansági relációt illetően.
Bizonyára ez volt a véleménye róla.
Ennek oka részben az volt,
hogy Berlinben élt,
két évvel a Bauhaus odaköltözése előtt.
A Bauhaus korábban Weimarban,
majd Dessauban működött,
és a strukturalista
gondolkodás mozgalma volt.
Nagyon rendezett volt,
ami megmutatkozott
az építészetben, a művészetben
és a Bauhaus mozgalom alakításában.
Einstein ilyen Berlinben élt,
és ez valószínűleg hatott a szemléletére.
Tagore sokkal ösztönösebb személy volt.
Azt mondta, s ez a viszonzatlan
szerelem jelének tűnik:
"Hangszerem fel-lehangolásával
töltöttem napjaim,
miközben a dal, mit énekelni
akartam, nem hangzott fel."
Életének javát viszonzatlan
szerelem töltötte ki,

English: 
that he thought Heisenberg's creativity
with the uncertainty principle
wasn't great either.
That's probably how he looked at him.
The reason, partially for this, I think,
is because of the fact
that he lived in Berlin,
which actually was two years before
the Bauhaus school was there.
The Bauhaus school before that
was in Weimar and then Dessau,
and it was a movement
of structured thinking.
It was very ordered,
and that came through
the architecture, the art,
and the design of the Bauhaus movement.
I think that was the Berlin
that Einstein occupied,
and that probably fed into his way
of looking at everything.
Tagore was a much more intuitive person.
He said - and this kind of
smacks of unrequited love.
He said, "I spent my days
stringing and unstringing my instrument,
while the song
I came to sing remains unsung.
He spent pretty much his life
in terms of unrequited love,

English: 
writing songs haunted
by the ghosts of a woman
who committed suicide over him,
and she was actually his sister-in-law.
When he married, two months later
she actually took her own life,
and he was haunted by her
for the rest of his life.
Another fact about him
is although he hated nationality,
Tagore actually inadvertently wrote
the unofficial national anthem of India
which became that after his death.
(Singing) Jana Gana Mana
Adhinayaka jaya hey
Bharata bhagyavidhata
Punjaba, Sindhu, Gujarata, Maratha
Dravida, Utkala, Banga
Vindhya, Himachala, Yamuna, Ganga

iw: 
כתב שירים רדופי רוחה של אישה
שהתאבדה בגללו
ושהיתה למעשה גיסתו.
כשהתחתן, היא התאבדה כעבור חודשיים,
וזכרה רדף אותו כל חייו.
עובדה נוספת לגביו היא
שלמרות ששנא את הלאומיות,
טגור כתב שלא-בכוונה
את ההמנון הלאומי הבלתי-רשמי של הודו
שנעשה כזה לאחר מותו.
(שירה בהינדי)
אתה מושל בנפשנו, נפש כל האדם
חורץ גורלה של הודו
שמך מעורר את לב פונג'ב,
סינדהו, גוג'אראט, מראטה,
דרווידה, אוטקאלה, בנגה
מהדהד בגבעות ווינדיה ובהימלאיה

Spanish: 
obsesionado con los fantasmas
de una mujer que se suicidó por él.
Se trataba de su cuñada.
Cuando él se casó, dos meses
después ella se quitó la vida
y él se obsesionó con ella
el resto de su vida.
Otra faceta suya era que,
aunque odiaba lo nacional,
parece ser que Tagore escribió sin saberlo
el himno nacional no oficial de la India,
que se hizo oficial tras su muerte.
(Cantando) Jana Gana Mana
Adhinayaka jaya hey
Bharata bhagyavidhata
Punjaba, Sindhu, Gujarata, Maratha
Dravida, Utkala, Banga
Vindhya, Himachala, Yamuna, Ganga
Uchchala jaladhi taranga

Hungarian: 
dalokat szerzett
egy asszony szellemétől űzetve,
aki miatta követett el öngyilkosságot.
Sógornőjéről van szó,
aki két hónappal Tagore nősülése után
véget vetett életének.
A nő kísértette Tagore-t élete végéig.
Másik tény róla, hogy gyűlölte
a nacionalizmust;
mégis, bár nem állt szándékában,
ő írta India nem hivatalos himnuszát,
amely halála után vált hivatalossá.
(Ének) Jana Gana Mana
Adhinayaka jaya hey
Bharata bhagyavidhata
Punjaba, Sindhu, Gujarata, Maratha
Dravida, Utkala, Banga
Vindhya, Himachala, Yamuna, Ganga

English: 
Uchchala jaladhi taranga
NS: Thank you.
(Applause)
So just coming back to Tagore's
original statement to Einstein,
it seems a bit full on and a bit crazy.
But actually, it does refer
to quantum physics.
It's likely that Tagore did know
quite a bit about quantum physics,
not just through 
their mutual friend, Dr. Mendel,
but also through another member
of the Bengali Renaissance,
or another person from that movement,
and his name was Satyendra Bose,
who actually came up with a Bose-Einstein
condensate with Einstein,
and who also is the person
after whom the boson is named.
So these four words again:
"Chance has its play."
I was quite interested in that phrase
because for me, as a musician,
I've always thought
that it's the other way around -
I’ll try and spin that in -

Hungarian: 
Uchchala jaladhi taranga
NS: Köszönöm.
(Taps)
Einstein Tagore-nak tett
eredeti kijelentésére visszatérve,
úgy tűnik, egy kicsit extrém és őrült.
De valójában a kvantumfizikára vonatkozik.
Tagore valószínűleg elég sokat
érthetett a kvantumfizikához,
nemcsak közös barátjuk, dr. Mendel révén,
hanem a bengáli reneszánsz másik tagja
vagy a mozgalom másik képviselője révén.
Az pedig Satyendra Bose,
aki Einsteinnel együtt kidolgozta
a Bose–Einstein-kondenzációt.
Róla nevezték el a bozont.
Megint ez a négy szó:
"a véletlennek van szerepe".
Nagyon érdekelt a kifejezés,
mert mint muzsikus
mindig az ellenkezőjét hittem:
megpróbálom megfordítani –,

Spanish: 
NS: Gracias.
(Aplausos)
Volviendo a aquellas palabras 
que Tagore le dijo a Einstein,
parecen algo extremas y un poco alocadas,
pero, en realidad, no hay duda 
de que se refieren a la física cuántica.
Probablemente Tagore sabía
bastante de física cuántica,
no solo por el amigo
que tenían en común, el Dr. Mendel,
sino también por otro miembro
del Renacimiento bengalí,
miembro de ese movimiento,
cuyo nombre era Satyendra Bose.
Él, junto con Einstein, creó
"el condensado de Bose-Einstein"
y, en su honor, se reconoce
al bosón con ese nombre.
De nuevo las cinco palabras,
"El azar entra en juego",
es una frase que me interesó como músico
porque siempre he pensado que es al revés.
La daré vuelta:

iw: 
מתמזג במוסיקה של יאמונה וגאנגה.
נ"ס: תודה.
(מחיאות כפיים)
אז אם נחזור לאמירתו הראשונה
של טגור לאיינשטיין,
נראה קיצוני וקצת מטורף לומר זאת,
אבל היא למעשה מתייחסת
לפיזיקת הקוונטים.
סביר להניח שטגור
ידע לא מעט על פיזיקת הקוונטים,
לא רק מחברם המשותף, ד"ר מנדל,
אלא גם דרך
איש רנסנס בנגלי אחר,
אדם נוסף מאותה תנועה,
ושמו סאטינדרה בוז,
שהמציא יחד עם איינשטיין
את עיבוי בוז-איינשטיין,
והוא בעצם האיש שעל שמו
קרוי הבוזון.
אז הנה שוב ארבע המלים האלה:
"למזל יש תפקיד משלו."
היה לי עניין מיוחד בביטוי הזה,
כי כמוסיקאי תמיד חשבתי
שזה ההיפך -
אנסה לסובב את זה -

Hungarian: 
a muzsikus játéka ösztönzi a véletlent.
Hozok erre egy példát.
Évekkel ezelőtt, elég különös,
sok véletlen fordult elő
életemben és zenei pályámon.
Sok éve ebben a közösen
bérelt házban laktam.
Három lakótársam volt,
bizonyos Iqbal és egy Hitesh nevű fiú,
a harmadikat Sanjnak hívták.
Éppen tabla-játékost kerestem –
a tabla klasszikus indiai ütőhangszer.
A következő hétre kerestem
közös fellépésre tabla-játékost.
Képtelen voltam találni.
Fölhívtam a mamámat,
hogy megkérdezzem, ki volt a fiú,
akivel együtt zenéltem
11 éves koromban:
fantasztikus tabla-játékos volt
17 éves lehettem, én flamenco gitáron,
ő tablán játszott, csodálatosan.
Azon töprengtem, hová tűnhetett.
Még mindig elég jó lehet.
Mamám megpróbált utánanézni.
Végül elküldött nekem
egy bontatlan levelet,

English: 
and that play, as a musician,
stimulates chance.
Just to give you an example of that.
Years ago, it's quite weird -
I've had lots of coincidences
in my life and career as a musician,
and many years ago,
I was living in this shared house.
I had three flatmates,
one guy was called Iqbal,
and another guy Hitesh,
and another guy's called Sanj.
And I remember I was looking
for a tabla player -
tabla is an Indian classical
percussion instrument.
I was looking for a tabla player
to play a gig with me the following week.
And I couldn't find anyone.
I remember ringing up my mom
because I remember asking her
about this kid who I'd jammed with
when he was about 11 years old,
in this house - a fantastic tabla player.
I was about 17, I was playing
flamenco guitar with him
and he was playing
beautifully on the tabla,
and I just wondered
what had happened to him.
He must still be pretty good.
So she actually went to see
if she could find him.
Eventually, she sent me a letter
that she hadn't opened,

iw: 
שהמשחק או הנגינה של המוסיקאי
מעוררת את המזל.
רק כדוגמה לכך,
כשהייתי...
לפני שנים - זה מוזר מאד -
היו לי הרבה צירופי-מקרים
בקריירה ובחיי כמוסיקאי,
ולפני שנים רבות גרתי בשיכון.
היו לי שלושה שותפים לדירה,
בחור בשם איקבאל,
בחור בשם היטש
ובחור נוסף בשם סאנג'.
ואני זוכר שחיפשתי נגן טאבלה -
טאבלה הוא כלי-הקשה הודי קלאסי.
חיפשתי נגן טאבלה
להופעה שלי בעוד שבוע,
ולא הצלחתי למצוא.
אני זוכר שהתקשרתי לאמי,
כי נזכרתי ששאלתי אותה
על ילד שפעם אילתרתי איתו
כשהיה בן 11, נגן טאבלה מדהים.
הייתי בן 17, ואני ניגנתי
בגיטרת פלמנקו,
והוא ניגן נהדר בטאבלה,
ורציתי לדעת מה איתו.
הוא ודאי עדיין מנגן היטב.
אז היא ניסתה למצוא אותו.
בסופו של דבר היא שלחה לי
מכתב שאותו לא פתחה,

Spanish: 
en la música, "El juego fomenta el azar".
Solo por poner un ejemplo:
Hace unos años,
--es raro porque hubo muchas coincidencias
en mi vida y en mi carrera como músico--
bueno, hace mucho tiempo,
vivía en una casa compartida.
Tenía tres compañeros de piso:
uno se llamaba Iqbal, otro Hitesh
y el otro se llamaba Sanj.
Recuerdo que estaba buscando
a un ejecutante de tabla,
que es un instrumento
de percusión clásico indio.
Buscaba a un ejecutante para actuar
conmigo la semana siguiente
y no encontraba ninguno.
Recuerdo que llamé a mi madre
y le pregunté por un niño
con el que había tocado casa una vez.
Él tenía unos 11 años y era fantástico.
Yo tenía unos 17 y toqué 
la guitarra flamenca con él
y él tocaba la tabla de maravilla.
Me pregunté que había sido de él.
Aún debe ser muy bueno.
Entonces mi madre fue
a ver si podía encontrarlo.
Hasta que me mandó una carta sin abrir,

English: 
and it was just forwarded to me.
So I opened it up in the living room
in front of my three flatmates,
and I was surprised to see
that the address inside was my address,
so I turned around to Iqbal, and said,
"So when you were 11,
did you actually jam with this guy,
where you were playing tabla
and he was playing the guitar?"
He said, "That was you?"
So, it's kind of ... I suppose ...
I've had lots of situations like that,
but I kind of ultimately
think that that is pretty odd.
I guess maybe that's some of the things
that people have been referring today
in some of the speeches
about some of the quantum weirdness.
I guess, in reflection
on this conversation
between Einstein and Tagore,
ultimately, I do agree
with Albert Einstein
that there is something greater out there,
and I think Tagore also agreed
with that as well -
something that you tap into
as a musician
when you're playing
or improvising or working.

iw: 
ורק העבירה אלי.
פתחתי את המכתב בסלון
בנוכחות שלושת שותפי לדירה,
והופתעתי לראות שכתובת השולח
היא כתובתי.
פניתי לאיקבל ושאלתי אותו,
"כשהיית בן 11,
"אילתרת עם בחור אחד,
"כשאתה ניגנת בטאבלה והוא בגיטרה?"
הוא אמר, "זה היית אתה?"
זה קצת... אני מניח...
היו לי הרבה מצבים כאלה,
אבל בסיכומו של דבר
זה נראה לי מוזר למדי.
נראה לי שאלה כמה מהדברים
שאנשים התייחסו אליהם היום
בכמה מההרצאות שנגעו למוזרות הקוונטית.
נראה לי, כשאני חושב על השיחה הזאת
בין איינשטיין לטגור,
שבסופו של דבר
אני מסכים עם אלברט איינשטיין
שיש משהו גדול יותר אי-שם,
ואני חושב שגם טגור
הסכים עם זה -
משהו שאפשר להתחבר אליו, כמוסיקאי,
כשאתה מנגן, מאלתר או עובד.

Hungarian: 
amelyet nekem továbbítottak.
A nappaliban fölbontottam
három lakótársam szeme láttára,
és meglepődve láttam,
hogy a belső borítékot nekem címezték.
Iqbalhoz fordulva megkérdeztem:
"Amikor 11 éves voltál,
nem ezzel a fiúval zenéltél együtt?
Te tablán játszottál, ő pedig gitározott?"
Erre ő: "Te voltál?"
Ez olyan... azt hiszem...
Számos ilyen helyzet fordult elő,
de hajlok azt hinni, hogy ez elég különös.
Azt hiszem, efféle dolgokra
hivatkoznak manapság
a kvantumok furcsaságairól
tartott előadásokban.
Ha elgondolkozom a beszélgetésen,
melyet Einstein és Tagore folytatott,
végül igenis egyetértek Einsteinnel,
hogy létezik valami nálunk hatalmasabb,
és úgy hiszem, Tagore is egyetértett vele;
valamihez zenészként kapcsolódunk,
mikor játszunk, improvizálunk
vagy dolgozunk.

Spanish: 
simplemente me la reenvió.
Así que la abrí en el salón
delante de mis compañeros de piso
y me sorprendí al ver que la dirección
que había dentro era la mía,
entonces me di la vuelta
y le dije a Iqbal:
"Así que cuando tenías 11 años,
¿tocaste la tabla con un chico
mientras tocaba la guitarra?".
Él dijo: "¿Eras tú?".
La verdad...
He vivido muchas situaciones
como esta pero, en definitiva,
creo que esta es bastante rara.
Supongo que quizás eso es
a lo que se han estado refiriendo hoy
en algunas de las charlas
sobre la rareza cuántica.
Reflexionando sobre la conversación
entre Einstein y Tagore,
a fin de cuentas, estoy
de acuerdo con Albert Einstein
en que existe algo superior
y creo que Tagore también
estaba de acuerdo con eso,
algo a lo que acceden los músicos cuando
están tocando, improvisando o trabajando.

Hungarian: 
De Tagore-ral együtt azt hiszem,
hogy sok véletlenszerűség van abban,
ahogy a dolgok működnek,
és ez nem csupán 
a kvantumvilágban fordul elő.
Valahogy bekerül a zene világába is.
Minél többet muzsikálok,
annál több véletlen történik életemben.
Bárhogy legyen is, köszönet érte.
Köszönöm. Nicki Wells.
(Taps)

English: 
But I also think with Tagore
that there is a lot of chance
in the way everything works,
and that doesn't just happen
in the quantum world.
I think, somehow, that feeds its way
into the musical world.
The more I play music,
the more coincidences
I find happening in my life.
Anyway, thank you very much for that.
Cheers. Nicki Wells.
(Applause)

Spanish: 
Pero con respecto a Tagore,
considero que el azar está presente
en la forma en que todo funciona
y esto no ocurre solamente
en el mundo cuántico.
En cierto modo, creo que ocurre 
también en el mundo de la música.
Cuanto más toco, más coincidencias
encuentro en mi vida.
Bien, muchas gracias por eso.
Gracias, Nicki Wells.
(Aplausos)

iw: 
אבל אני מסכים גם עם טגור
שיש הרבה מזל
באופן שבו הכל פועל,
ולא רק בעולם הקוונטי.
אני חושב שאיכשהו
זה מחלחל גם לעולם המוסיקה.
ככל שאני מנגן יותר,
כך אני נתקל ביותר צירופי-מקרים.
בכל אופן,
תודה רבה לכם על זה.
בהצלחה.
ניקי וולס!
(מחיאות כפיים)
