 europeu. 
 N'estarem pendents, Jordi. 
Moltes gràcies i avisa'ns si hi ha qualsevol novetat. 
El nostre convidat d'avui ha estat considerat 
 com el millor cuiner del món, 
i és una referència tant en el món de la cuina 
 com en el de la creativitat. 
 Rebem Ferran Adrià! 
T'he vist fent una masterclass amb aquests nois. 
(Adrià) Un dels projectes de la Fundació és aquest. 
La gent es creu que per muntar un negoci cal sort o creativitat, 
i per saber muntar un negoci el que has de saber 
 és que és una empresa. 
 I no és tan complex de saber. 
El 50% de les PIMES no duren més de cinc anys. 
Un de cada 2 PIMES no dura més de cinc anys. 
La gent no sap què és un pressupost, 
o un control pressupostari, què és l'estratègia... 
Potser et sembla que és un conyàs, però és important. 
 La Fundació té tres portes.. 
De gran és com el Museu Dalí de Figueres 
 i MACBA a Barcelona. 
 Tenim un prototip al carrer Mèxic. 
I m'agradaria que fos a l'Hospitalet, la meva ciutat. 
A la cala Montjoi tindrem un centre de reflexió per PIMES. 
I la Bullipèdia és una enciclopèdia pel nostre sector, 
 la restauració gastronòmica. 
El nostre sector no ha estat universitari. 
 Ho fem per les noves generacions. 
Tot el que fem és per les noves generacions. 
Vull que les noves generacions siguin millors que jo. 
I és una cosa que no és gaire normal. 
Volem transmetre el llegat i creiem que el món pot ser millor. 
Anem al focus de la innovació perquè tot el problema 
que tenim ara només es resol amb innovació. 
De fet la innovació és molt important. 
Tant a màxim nivell com a nivell senzill. 
No cal ser una gran companyia per tenir una actitud innovadora. 
Ferran Adrià ara està centrat a transmetre el seu llegat, 
 però també crea? 
 Estic centrat en tot això. 
 Gastronòmicament? 
No, estic reflexionant sobre tot el que he fet. 
A mi em sorprèn encara que aquest grup faci una cançó sobre mi. 
 El fenomen d'El Bulli, 
 no del Ferran Adrià. 
 Em sorprèn. 
Encara em sorprèn que gent d'arreu del món s'interessi pel que fem. 
 Em pregunto què fem bé. 
Encara estem descobrint tot el fenomen de El Bulli. 
 Hem de comprendre què fem. 
Tu fas televisió i intenteu innovar. 
Si tu entens què fas la teva feina la faràs millor. 
Quan fas un cafè de càpsula cuines? 
 No. 
 T'ho creus que no cuines. 
 I si poses un pollastre al forn? 
 Sí. 
 Veus la diferència? 
 Si agafes un iogurt i hi passes 
una batedora pots fer un aire de iogurt. 
Llavors estàs cuinant? Sí. 
Això a nivell més complex és el que fem 
 per explicar què és la cuina. 
Per muntar un restaurant has de tenir el coneixement de les coses. 
La meva idea de cara al futur no és tan gran. 
La meva vanitat creativa està coberta. 
Això no vol dir que hagis acabat de crear. 
Per mi un repte més gran és com puc traslladar això 
a les noves generacions i després entraríem en una dinàmica 
molt complexa de crear al màxim nivell. 
No té res a veure amb el que es creu què és cuinar. 
I jo em vaig equivocar molt a partir de l'any 2000. 
En comptes de ser tan planer com fos possible, 
fotia uns rotllos que la gent que ens mirava no m'entenia de res. 
Les grans cuines del món intenten obrir camins 
i qüestionar-se què és menjar i què és menjar. 
 Això és filosofia. 
 Exacte. 
 Què has menjat per dinar? 
 Jo gairebé no dino. 
 Fruita. Explico per què. 
 Des de sempre, 
si paro per dinar el cervell s'atura. 
 I no puc continuar. 
Estic actiu des de dos quarts de set del matí. 
I ara vaig a sopar perquè tinc uns amics de visita. 
 Dino molt poc. 
Els fas el sopar? No. 
T'ho fas entrevista als teus amics? 
La gent em pregunta si a casa cuino. 
 Estic tot el dia parlant de cuina. 
Quan arribo a casa no en tinc ganes. 
Jo estic casat i ella cuina molt bé. 
 Dinem molt fora de casa. 
Ens agrada rascar les imatges de TV3. 
Hem trobat les teves primeres imatges. 
(Adrià) Intentem fer una cuina amb productes del mar 
que sigui honesta i professional. 
No volem que la gent es diverteixi. 
 Estàs igual! 
És l'única imatge que tenim de la cuina vella d'El Bulli. 
Quan vols explicar com era El Bulli, 
 els arxius són fonamentals. 
Jo em veig cara d'idiota, però és normal. 
Parlem de l'any 90 i la cuina era un sector molt sectorial 
 i elitista. 
Hi havia un programa a TV3 de cuina, però era molt sectorial. 
Ara deixarem una mica de banda la cuina i parlarem del Ferran Adrià. 
Per això tenim la nostra experta en personatges, 
 la Mireia Mallol. 
 (Mallol) Wuin privilegi! 
 Estic molt contenta. 
 La Mireia portar un informe. 
 Què has trobat? 
Aquest home té tantes entrevistes que m'ha costat fer l'informe. 
 Té una llarga trajectòria. 
 Però faig trucades i investigo. 
La primera dada és que he sabut que de petit volies ser jugador 
 de futbol. 
I t'alimentaves de bistec i patates fregides. 
 -Era el menú de nens. 
 El petit és el meu germà Albert. 
A cap dels dos ens agradava cuinar o menjar. 
I és estrany perquè tots dos ens hi dediquem. 
 No vam ser vocacionals. 
 Jo al·lucino. 
 És molt estrany. 
 Hem tingut la sort i la capacitat. 
Per això nosaltres sempre ens hem qüestionat les coses. 
La qüestió no era crear plats sinó qüestionar-nos la cuina. 
La gent associa a cuinar amb foc i no cal foc per cuinar. 
 -Parlàvem de ser cuiner. 
Ell es va convertir en un cuiner perquè volia anar de marxa 
 a Eivissa. 
 Ho diu el seu germà Albert. 
(Albert Adrià) Va començar perquè volia 
 marxar anar de marxa a Eivissa. 
i jo vaig començar perquè no volia estudiar. 
 Ho suspenia tot. 
(Mallol) El que va passar a Eivissa ho deixo 
 en un informe a part. 
 Un informe reservat. 
 (Ferran Adrià) Sí, molt reservat. 
Érem joves i ens agradava sortir de festa. 
Un restaurant és un ofici duríssim. 
 Es treballa a 35 o 40 graus. 
(Mallol) En el primer restaurant va passar una cosa increïble. 
(Adrià) Hi ha un llibre que van fer dos cuiners catalans 
 que treballaven a l'Argentina, 
 es diu "pràcticum". 
 Per nosaltres era la Bíblia. 
Va ser molt important perquè llavors me'n vaig anar enamorant. 
-L'any 2003 va passar una cosa important. 
 Va ser portada del New York Times. 
Més enllà d'aquesta portada, cal formar part de la família 
 dels Simpsons. 
-Això és el que és difícil d'entendre. 
Jo sé qui soc i no és falsa modèstia. 
Quan passen aquestes coses és brutal. 
Hi ha molta gent important, i sortir a la portada... 
Hi ha molta gent important a Catalunya i a Espanya. 
Sabeu qui coneix molta gent important? 
 La persona que ve ara. 
Al programa la tenim perquè és miri programes d'altres cadenes. 
 Elisenda Pineda! 
 No t'aixequis, rei. 
 Faig petons a tothom. 
 Què li portes al Ferran? 
Avui portem coses de la tele exterior, 
 però avui va de cuina. 
No sé si has vist el "Cuines" amb el Marc Ribas 
 o el programa de Carlos Arguiñano. 
 (Arguiñano) Un poco de perejil. 
Aquests programes ens ensenyen a fer coses ràpides i sanes. 
Tots els presentadors de programes de cuina, 
no han arribat al nivell d'excel·lència 
 del nostre protagonista d'avui. 
 És en Jose Luis. 
Segur que el coneixeu com el cocinero derrota. 
 (home) Hoy, patatas fritas. 
 Si no sabéis pelarlas... 
 hay mondadores. 
 Desde arriba a abajo. 
 Y así se pela. 
Està molt bé que t'ensenyi a pelar patates. 
 Potser sí. 
Tots compreu llibres de cuina i ningú pesa els ingredients. 
 Ho feu a ull. 
És igual si hi ha molts programes de televisió, 
 És una qüestió de... 
 Tens carnet de conduir? 
 Tens carnet de cuinera? 
 No. 
 S'ha de tenir carnet? 
Home, una cosa que fas tres cops cada dia... 
Em sembla molt bé que miris aquests programes, 
però quan ets jove algú et podria ensenyar a fer coses senzilles. 
 Estaria bé. 
És un projecte que jo tinc des de fa molts anys... 
 No tinc temps de fer-lo, 
 però algú jove... 
No és glamurós, però caldria un carnet de cuinar. 
Com es fa una truita, com es fa un bistec... 
 No hi posis un dit d'oli... 
 No ho sé! 
 Doncs això. 
Però si et pregunto per la sèrie de moda, oi? 
Els cuiners els últims anys han fet coses molt interessants, 
però manca això que la gent entengui 
que és una activitat humana que faràs durant molt de temps 
 i que no està de més aprendre. 
Amb 50 hores saps les coses bàsiques. 
No sé si el nostre protagonista ensenya coses bàsiques. 
 Em sembla que sí. 
Fa coses per als que no en tenim ni idea. 
 -Cogemos una espumadera, esto eso. 
 Sublim! 
 Està bé que s'expliqui a la gent. 
 Ha dit que era un cercle rodó. 
No sé si mai has definit així aquest estri. 
 És la quadratura del cercle. 
Aquest senyor està més enllà de nosaltres. 
Una cosa digna d'admirar d'aquest senyor 
és que ha creat marca amb un eslògan. 
Aquest senyor ha creat aquest eslògan. 
 (home) Catapún-chin-chín. 
Cada cop que fas una cosa ha de dir això. 
 (Adrià) És meravellós. 
 Aquest és el poder. 
 Em dona bon rotllo. 
 Jo el veuria. 
 Que cadascú ho faci com vulgui, 
 no cal que tothom sigui acadèmic. 
El llenguatge amb què s'ha de parlar a la gent 
 que cuina a casa és aquest. 
Els tecnicismes són una gran equivocació que hem tingut 
 els cuiners durant molt temps. 
A la gent que cuina a casa no té per què saber aquestes conceptes. 
És com explicar com funciona un motor de combustió de Fórmula 1. 
 Jo aquest senyor el coneixia. 
 En el nostre sector és famós. 
Podríem fer un poti-poti entre El Bulli i aquest senyor. 
 Us hem fet una enquesta. 
 Ferran, com ho veus? 
Tu que creus que s'ha fet avui a Barcelona 
 Guacamole o esqueixada? 
 Guacamole. 
Llavors és cuina popular catalana? 
 No. 
 Què és cuina Popular? 
 La que fa al poble. 
 No 
 Què és cuina tradicional. 
La gent abans volia menjar fricandó. 
 Ara la gent vol hamburguesa. 
 Que és l'hamburguesa? Quina cuina? 
És cuina tradicional catalana una hamburguesa? 
 Sí. 
 Jo de petit en menjava. 
 La meva mare me'n donava. 
La tradicional és la popular que es transmeten de generació 
 en generació. 
 Si no tenim clar això... 
Qui va guanyar les eleccions als Estats Units? 
 Donald Trump. 
 Un 50% de la gent el va votar. 
