Adspørg Gud
Joseph Smiths første syn
I årene mellem 1832 og 1844 nedskrev 
Joseph Smith -
- og nogle af hans nærmeste venner
mindst 9 beretninger -
- om Joseph Smiths første syns-oplevelse,
fremført ved forskellige lejligheder -
- til forskellige grupper af mennesker.
Den mest deteljerede af disse
beretninger blev nedskrevet i 1838 -
- og er blevet offentliggjort
i Den Kostelige Perle.
Hvad du vil se i det følgende 
refererer til alle beretningerne -
- om det første syn, for 
at bidrage med yderligere detaljer -
- og forklaringer vedrørende denne
bemærkelsesværdige begivenhed.
Jeg hedder Joseph Smith.
Da jeg var ung opstod der, hvor vi 
boede et usædvanligt røre om religion.
I mit sind opstod der alvorlige
overvejelser -
- vedrørende min sjæls velbefindende.
Jeg grublede over 
mange af disse emner.
Jeg sørgede over mine egne synder
og over verdens synder.
Men når jeg spurgte vedrørende 
frelsesplanen -
- opdagede jeg mange modstridende
religøse opfattelser.
Dette bedrøvede min sjæl.
Jeg vidste ikke, hvem der havde ret
og hvem der tog fejl.
Og jeg opfattede det af yderste 
vigtighed -
- at jeg ikke tog fejl i anliggender 
der havde evige konsekvenser.
Jeg ønskede også at tilslutte mig
en religion.
Jeg ønskede at kunne føle Ånden 
og kunne råbe med de andre.
Men jeg følte intet.
En dag læste jeg i
Jakobs Brev:
"Men hvis nogen af jer
står tilbage i visdom, -
- skal han bede om at få den
af Gud -
-... og så vil han få den".
Det syntes med stor kraft
at trænge ind i -
- hvert af mit hjertes følelser.
Efter at jeg var kommet ud til
det sted, -
- som jeg tidligere 
havde udvalgt mig.
Og efter at jeg havde 
set mig omkring -
- og sikret mig, at jeg var alene,
knælede jeg ned, -
- og begyndte at opsende mit hjertes 
ønsker til Gud.
Jeg anråbte Gud om nåde.
For der var ingen andre,
jeg kunne opnå at få nåde fra.
Det var første gang,
jeg forsøgte at bede højlydt.
O Gud...
Jeg blev straks grebet af en magt,
der fuldstændigt overvældede mig.
Og havde en så forbavsende virkning
på mig, at den bandt min tunge, -
- så jeg ikke kunne tale.
Mit sind fyldtes med tvivl.
Og med allehånde upassende billeder.
Det forekom mig en tid, som om 
jeg var dømt til pludselig undergang.
Men ved at anvende alle mine kræfter
på at anråbe Gud om at udfri mig.
Herre!
Da blev min mund åbnet.
Hav nåde med mig!
Og min tunge blev atter frigjort.
Tilgiv mig!
Joseph.
Joseph, Det er min elskede Søn.
Hør ham.
Joseph, dine synder er dig tilgivet.
Se, jeg er herlighedens Herre.
Jeg blev korsfæstet for verden,
for at alle som tror på mig -
- kan opnå evigt liv.
Verden er optaget af synd.
De har vendt sig bort fra evangeliet,
og holder ikke mine befalinger.
De henvender sig til mig med læberne,
men deres hjerte er langt borte fra mig.
De underviser i lærdomme,
som er menneskebud, -
- de har et skær af gudsfrygt,
men fornægter dens kraft.
Slut dig ikke til dem.
Vent tålmodigt.
På et fremtidigt tidspunkt vil 
evangeliets fulde sandhed -
- blive åbenbaret for dig.
Da lyset var forsvundet,
havde jeg ingen styrke.
Fred og ro fyldte mit sind.
Min sjæl var opfyldt af kærlighed.
I mange dage frydedes jeg med stor glæde,
og Herren var med mig.
Jeg havde modtaget et løfte,
at jeg på et tidspunkt i fremtiden -
- skulle blive gjort bekendt
med evangeliets fylde.
Og jeg havde faktisk set et lys,
og i dette lys så jeg to personer.
Og de talte faktisk til mig.
Jeg vidste det, 
og jeg vidste at Gud vidste det.
Og jeg kunne ikke fornægte det.
"Dette er i sandhed en dag der skal 
erindres i lang tid...
En dag i hvilken himlens Gud 
har påbegyndt genoprettelsen -
- af sit riges fordums orden, for derved 
at fuldføre Evangeliets fylde.
.,. og således forberede jorden
til hans herligheds tilbagevenden.
