Fordító: Csaba Lóki
Lektor: Bettina Váradi
A titka annak, hogy mitől tetszik nekem
egy dal, az mindig azon a dalon múlik,
és soha nem tudnám megfogalmazni.
Egyszerűen csak szeretem,
magaménak gondolom
és innentől kezdve folyamatosan hallgatom.
(Zene)
Sziasztok!
Nagyon szépen köszönjük a meghívást,
a Punnany Massif zenekart fogjátok most
látni. A zenekar nevében is sziasztok!
Tus!
(Zene)
Na, e nélkül nem mehetett volna!
Indítsuk onnan, hogy a Földön, ahol élünk,
a fizikája és a légtere tulajdonképpen
lehetővé tette, hogy terjedjen a hang,
ezáltal szerves része az életünknek.
Hogy ez milyen módon nyilvánul meg?
Vegyük alapul azt, hogy a körülöttünk
lévő atmoszféra, ahol most ülünk,
ahol vagyunk... (ez nekem nagyon kicsi!)
Ahol most vagyunk és körülvesz minket,
itt is van hang, van lélegzetvétel,
annak van egy ritmusa.
Ezeknek az összeállítása tulajdonképpen
az én munkámnak a része.
Van egy grafikon, ami ezt egyszerűvé teszi
Ne haragudjatok, kicsit izgulok.
Kérnék egy bátorító tapsot,
hátha azt már megszoktam.
(Taps)
Ez tulajdonképpen a bibliám,
amit itt láthatunk, ami nem másból áll,
mint a hangot valahogyan 
definiálni kellett.
Ez körülbelül úgy néz ki, hogy a hangnak 
van egy leütése,
van neki egy kitartása,
attack, decay, sustain és release.
Decay az a esése, a lecsengése;
sustain, ahogy fennáll és az egésznek
a hosszát release-nek hívjuk, ami annyit
tesz, hogy ameddig tart egy hang.
Ezt egyébként lehetne egyszerűbben 
ábrázolni.
Szerintem talán Deepyke ebben 
tudna is segíteni.
Pont egy leütés... na, ez egy leütés volt.
Ennek van egy hossza
és ezek egymásra épülése akkordot tesz ki.
(Zene)
Bocsánat, és van egy lépése is
és ennek az összessége maga az akkord.
Mutass egy akkordot
Nahát, tulajdonképpen ezeknek
az összeállítása és stratégiája a zeneírás
De hát ezt különbözőképpen lehet megoldani
Hát akkor most Punnany Massif zenekarral
bemutatnánk a mi saját
működési metódusunkat.
(Zene)
Először, első szempontból
a mondanivaló másodlagos.
Első szempont minden esetben maga
a hangulat elkészítése.
Zenei hangulatokat tulajdonképpen
úgy tudunk...
Nagyon fontos az, hogy a szöveg
mondanivalója aláágyazódik.
Például voltak kísérletek rá, hogy
romantikus filmjeleneteket
horrorfilmzenével próbáltak aláfesteni,
hogy milyen hatást ér el az emberekben.
Illetve fordítva, például a Cápa zenéje
Hugh Grant csókja alatt, ennek elég
rossz lett a végeredménye.
Az, hogy most mi inspirál tulajdonképpen
egy zeneírót, az nagyon sokrétű lehet.
Kiindulhatunk abból mondjuk, hogy utcán
lévő fütyülés esetleg.
(Fütty)
Esetleg lehet mondjuk egy fürdőszobában
való dúdolás...
(Dúdolás)
...játékos.
Akár egy kocsmai pulton dobolás,
az nálam gyakori.
Bármi lehet, tulajdonképpen van még néha,
hogy szex alatt is eszembe jut valami
és hirtelen diktafonra felveszem.
Áldja az ég egyébként azt, aki ilyet
választ magának párként.
(Nevetés)
A mi esetünkben nagyon fontos
ez a hangulat-elkészítés.
Tulajdonképpen van egy inspirációs 
tényező, amit a zeneírók használnak,
mi ezt "stenknek" hívjuk, amikor a zenében
van valami izgalmas jegy és vannak ilyen
akaratlan inspirációk, mondjuk legyen ez
elsősorban egy dalocska, ami mindenhol
a fülünkbe szól. 
Ez pedig nem más volt nekem, mint
Gotye "Somebody that I used to know"
című száma, szerintem mindenki ismeri.
(Zene)
Na, megvan valakinek?
Borzasztó, reggeltől estig
ez járt a fejemben.
Nekem az volt tulajdonképpen ezzel a...,
ezt eszközként úgy használtam,
a zeneírói szenzitívség az abban áll meg,
hogy talán valahol megtaláljuk azt,
hogy mi lehet az, amitől működik ez a dal.
Ebben a dalban felfedeztem két elemet,
az egyik a szellőssége,
a másik pedig a kevesebb több elve.
Tehát nem kell agyonjátszani egy dalt
ahhoz, hogy jól tudjon működni
és tökéletesen tudunk figyelni a menetére.
Ebből a dalból ezeket kiszedve
indult el az építkezés.
Könnyűzenében tulajdonképpen már mindent
megírtak menetekben, nem is feltétlenül az
az izgalmas szerintem benne, hogy mi
a játék... Nézzünk csak egy akkordot!
(Zene)
Hanem maga a játékosság...
(Zene)
... és egy helyes hangszín megtalálása.
(Zene)
Na, itt érezhetjük azt, hogy van benne
szellő, működik.
A dinamikájában, a játékdinamikában,
közte kis levegőket érzünk,
és amiatt van az, hogy
levegőzik a dalocska.
Felépítésében nagyon fontos, hogy például
egy gitár követése, a gitár követésében
pedig az, hogy ha teljesen kiengedünk egy
gitárakkordot.
(Zene)
Próbáljuk meg ezt illusztrálni.
Hogyha teljesen kiengedi 
az akkordot erre a menetre...
Egy, két, há', és!
(Zene)
Így nyomatékosabb, le kellett fojtani
a hangokat, kevesebb több elve.
Két, há', és!
(Zene)
Ezt már érzem!
Köszönöm.
Volt még egy elemecske, ami egyébként
hozzájött, az pedig nem más,
mint a fürdőszobában való inspiráció,
a dúdolás, ahogy már Zsuzsóka
a vizuálban be is mutatta.
Kicsit hamiska, de nézzétek el.
(Zene) (Dúdolás)
Köszönöm, ez én lettem volna.
Tulajdonképpen ez az ágyunknak a kerete,
amin elindulunk, mint nyomvonalon.
Ha már megvan az alapvető hangulat,
megvan az elmélete - a kevesebb több,
szellősség - nincs más hátra, mint
ezeket közösen szövegíró kollégámmal,
Farkas Rolival, Wolfie-val, megvitatni,
ahol témaválasztásra kerül,
hogy mi is fog történni.
Wolfie: Amikor témaválasztás előtt 
vagyunk,
pont ennél a dalnál több dolog is 
eszünkbe jutott,
például mi lenne akkor,
hogyha valami többszörösen
asszociatív, valóságtól teljesen
elrugaszkodó, alter szöveg készülne.
M: Nem nekünk való.
W: Mi lenne, hogyha valamilyen szürke,
fátyolos, rózsaszín felhős, szerelmes dalt
írnánk, valami szakítós dalt például?
M: Körülbelül 30 ilyen dalunk van.
W: Mi lenne akkor, hogyha a kapucnimat
még jobban magamra húznám és
valami igazi telepi életérzést
próbálnánk megfogalmazni?
M: Hiteltelen lenne számunkra.
W: Akkor nem maradt más, mint a ...
Mi lenne, hogyha a magyarságtudatunkat
erősítenénk a magunk módján?
M: Tud érdekes lenni, de milyen
ismérvjegyei legyenek?
W: Hát, ami nagyon fontos, hogy legyen
vicces, de ne legyen bohóc;
legyen informatív, de ne legyen tudálékos;
legyen érdekes, de ne legyen annyira sok,
hogy azt ne értse meg senki.
M: Tehát mindkét irányában ábrázolni.
Nagyon fontos egyébként, hogy ilyen
témakörhöz hozzányúlni, azért kellenek,
hogy legyenek vezérelvek mindenképpen.
Szerintem, hogy elsősorban ne legyen szél-
sőséges, mindenkit érintsen meg valahogy,
mosolyogjon és egyben könnyezzen is rajta,
talán ez lenne a receptje.
Ami hangulatban aláillik.
Meg is született Roland szövege,
ami a következőképpen szól.
Két, há' és!
(Zene)
[W: Szeretlek kis hazám
minden hibád ellenére.
Meg sem kérdezném már magamtól,
hogy innen elmennék-e.
Ha nyugalomra vágyok néha,
fővárosra vagy vidékre
nem kell messzi utaznom,
hogy leigyam magam pribékre.]
M: Köszönöm, ez működik, hála istennek
Rolandnál mindig működik.
Pattanjunk is tovább, ugorjunk,
nézzük meg a refrént.
A refrén maga része egy dalnak,
a könnyűzenében legmarkánsabban
azt jegyezzük meg.
Amikor hallunk egy dalocskát,
akkor általában van egy vezérmotívum, 
ami végigmegy,
mint ez esetben a dúdolás,
viszont ez az, amit megjegyzünk.
Tekintettel arra, hogy
egy szöveges műfaj vagyunk, nálunk például
szövegben nem tudjuk megjegyezni azt
a dallamosságot, ami a fülünkben marad.
Erre való a refrén.
A refrénen áll vagy bukik egy dalocska.
A mi esetünkben ez a következőképpen
néz ki. Hozzá kell tennem, hogy maga
a fürdőszoba-dúdolás, akármennyire is
béndzsó volt,
most hallhatjátok, hogy
kiszótagolva hogyan működik.
[Meszi: Láttam már szebbet,
de így szeretlek Téged!
Hosszú az út, míg a fényedet újra eléred.
Láttam már szebbet,
de én így fogadlak el, Téged.
Veled mégis itt maradok,
míg van számomra hely.]
M: Szép, köszönjük Meszinek.
(taps)
Következőképpen, hogy a figyelmet tartsuk,
fontos elem, hogy van előtte egy kiállás.
Tehát tulajdonképpen, amikor bejön
a refrén, akkor van egy szellő és egy luk,
ami tökéletesen, bár ezt nem tudjuk,
de nekünk tudatosan, a hallgatónak
a figyelmét arra vonja, hogy most fog
történni valami a dalban.
Van még a "Somebody that I used to know",
abban van egy kis dalocska, ami sajnos
nem hagyja nyugodni a fülemet...
Azt átírtam, nem tudtam igazából
megállapítani, hogy vajon ez marimba
lehet-e vagy valami ilyen hangszer,
én egy cseleszta hangot találtam, kicsit
hasonlít rá, de azért Mátésabb sokkal.
Mutasd meg!
(Zene)
Köszönöm!
Most nagyjából úgy állunk össze, hogy
Roland szövegvég, refrén, ez együtt.
Halljuk!
[W: Hahó, kebel celebek, engem
nem a gyúrás edzett meg!
Akárhogy is nézem,
fura vagyok a helyzetnek.
Me: Láttam már szebbet,
de így szeretlek Téged!
M: Szeretlek kis hazám!
Me: Hosszú az út,
míg a fényedet újra eléred.
Láttam már szebbet,
de én így fogadlak el, Téged.
Veled mégis itt maradok,
míg van számomra hely.]
(Zene)
M: Köszönöm!
Elérkeztünk a dal feléhez, tulajdonképpen
innentől kezdve a szabály nem szabály
- kicsit felrúgtam ezt az elvet -
úgy éreztem, hogyha egészen eddig a pontig
tökéletesen működik az, hogyha tudatosan
helyezzük az emberek figyelmét, viszont
ennél a pontnál lejjebb süllyedne a dal,
ha így maradna - sajnos már írtunk egy
Élvezd című számot, amiben ezt ellőttük,
ezt a vesszőparipát. Ebben az esetben
pedig a következő történhet: bármi.
Tehát konkrétan elmehet akármilyen zenei
irányba, ami utána persze melózgatás
kérdése, de hát megnézhetjük ezt
a menetet több zenei irányzatban is.
Nézzük meg például rockban.
(Zene)
Vagy punkban.
(Zene)
Vagy legyen dzsessz!
(Zene)
Vagy ska.
(Zene)
Köszönöm!
Nem vesszük el más zenekarok kenyerét,
ez egyik sem illik igazából hozzánk.
Egy biztos, hogy körülbelül szerkezetileg
úgy néz ki a felépítése:
van egy billentyűsáv és utána elkezdem
nézegetni, hogy milyen ritmusok
passzolhatnak a zene alá.
Nézzünk ilyen ritmusokat!
(Zene)
Köszönöm, nem, ez egy autentikus hiphop
ütem, de nagyon sokszor használtuk már
életünk során, nézzünk egy másikat,
nézzük meg például duplában.
(Zene)
Ez meg ugye sok lenne.
Valami egyszerűségre kellett törekedni,
kevesebb több elven, ezért nézzünk csak
egy egyszerű négy negyedet.
(Zene)
Köszönöm, na ez pattintós!
Pontosan azért, mert pulzál,
nem zavarja a szöveget, nagy levegőt hagy
közte, nem véletlen, hogy bizonyos emberek
zenei intelligenciája - akinek nem túl
magas - szeretik hallgatni a kocsiban ezt
a pufogós ütemet, pont azért, mert
nem kell rá figyelni, nekünk meg az
az első szempont, hogy
a szöveg elöl legyen.
Így született meg az én szövegem is,
a második verzéje, nézzük meg csak,
hogy működik-e rá.
Egy, két!
[M: Nézzük, hogy az államunk az EVA-val
meg a KATA-val le hogy kopaszt,
NAV ad, na várjál, a szádra
majd kapsz Leukoplast.
Jó, meglesz, köszönöm szépen.
Hogyha tovább haladunk, akkor elemekre
bontottuk most a részeit, akkor hozzá
kéne tennem, hogy van itt hangszertárunk,
például egy trombitánk.
A trombita attól lesz érdekes, hogy a
hangszernek maga a karaktere,
a saját adottsága az, ami
miatt izgalmas tud lenni.
Viszont mivel slágerben gondolkodunk,
nem szabad hagyni, hogy ez túlságosan
elvigye a dalt, ezért ugyanazt a dúdolást
rekonstruáljuk trombitára.
(Zene)
Eljutottunk eddig a pontig.
Az, hogy belerakjunk gondolatokat és
az, hogy a zene nyelvén kommunikáljon
valami, nekem volt egy szempontom,
az pedig az, hogy a magyarokat jellemző
adottság, a leleményesség.
Ez valamiért nekem vezérelv volt.
A leleményességet a következő módon
jelenítettem meg: váratlan zárás és
egy nyitva hagyott kérdés, amitől talán
azt is mondhatjuk, hogy a könnyűzenében
is vannak váratlan fordulatok, de nem
utolsó szempontból a szakbarbárok, akik
esetleg azt hiszik, hogy annyira egyszerű 
lenne, azoknak legyen egy kis fejlecke.
A zárás így néz ki.
(Zene)
Hogy ez hány órába telt, 
azt nem tudjátok elképzelni.
És akkor a következő, hogy ez hogyan
szólna szebben, ha nem lenne...
Gergőkém, kicsit gyere előrébb,
hogy látszódj.
...hegedűvel.
(Zene)
Az tulajdonképpen, hogy ez, amit most
hallottunk, ahogy összeállt;
azt, hogy szerkezetileg hogyan épül fel; 
melyik verze mit követ;
refrénnel kezdődik-e egy dal;
nincs semmi más, csak és kizárólag
ízlés kérdése, ami ugye szubjektív.
Hölgyeim és uraim, sok minden van, amit
el lehetne még ilyenkor mondani,
például hozzátenném a vizuált magát,
az aláfestést, a fényeket, a hangmérnököt,
aki a hely teremfizikájához lövi be most
éppen a hangot,
a stábnak nagyon sok eleme van,
ami tulajdonképpen készen visz
színpadra egy produkciót.
Mi így láttuk szépnek.
Jöjjön hát Punnany Massif
Láttam már szebbet című dala.
Köszönöm szépen!
(Taps)
Nekem nem megy a monitorom
Megint...
Nekem se nagyon, nem baj.
(Zene)
W: Szeretlek kis hazám
minden hibád ellenére.
Meg sem kérdezném már magamtól,
hogy innen elmennék-e.
Ha nyugalomra vágyok néha,
fővárosra vagy vidékre,
nem kell messzi utaznom,
hogy leigyam magam pribékre.
Unicummal veretem, - ne hari’ de szeretem.
Ha összefutunk valahol,
igyál Te is egyet helyettem!
Szeretem poros utaid,
ahogy kátyúban lengedezek,
Csak arra kérlek Uram,
rakd már közelebb Szegedet!
Halászlevű folyók, pörkölt fellegek,
palacsinta bárok kapják
álmomban a szerepet.
Szeretem nyelvedet,
ahogyan csípősen bizsereg,
ahogy anyám után igekötőkkel
bombáz a férfisereg
Amit én képviselek, az
hogy mindent elviselek.
Annyi bajom legyen csak,
mint kurvákon a viselet.
Hahó, kebel celebek, engem
nem a gyúrás edzett meg!
Akárhogy is nézem,
fura vagyok a helyzetnek.
Me: Láttam már szebbet,
de így szeretlek Téged!
Hosszú az út, míg a fényedet újra eléred.
Láttam már szebbet, de
én így fogadlak el, Téged.
Veled mégis itt maradok,
míg van számomra hely.
(Zene)
M: Nézzük, hogy az államunk az EVA-val
meg a KATA-val le hogy kopaszt,
NAV ad, na várjál, a szádra
majd kapsz Leukoplast.
Magas lóról a nagy magyar,
mert a vízszintje nem alacsony.
Pláne mi büszkék déliek, ide
szemből mosolyog a Badacsony.
Sopánkodva romantikusan
ömlik el a keserédes,
drága országú szatíra itt
vagy te be se népes.
Ahogy kommunizmusból váltott át
a tragikomikumunk,
cserélgetjük a kormányt a Trabi kombinkon.
Borítsunk fátylat a pultra,
csakránk fénylik el a Pilisig,
az erő mindig velünk, akár
a malomkővel Kinizsi.
A tőke helyi Krúdy-fröccsel
az ötlettárat úgyis hozza.
Jön itt gyufa, golyóstoll,
C-vitamin és Rubik kocka.
Mérsékelt övezet, hé ez azért nem az Ohio!
Permanens kérdéskör, hogy
hol járogat a sok hóhányó.
Komoly fejlövésünk magunkba’
a bajt szítani,
amíg sógoréknál menő Adidas,
az nekünk asista di
(Zene)
(W: Aki esetleg érzi az ütemet, az
nyugodtan beszállhat velünk együtt!
Ettől is, a zene, életre kel!)
Me: Láttam már szebbet,
de így szeretlek Téged!
(W, M: Szeretlek kis hazám!)
Hosszú az út, míg a fényedet újra eléred.
Láttam már szebbet, de
én így fogadlak el, Téged.
Veled mégis itt maradok,
míg van számomra hely.
(Zene)
M: Köszönjük szépen,
megvolt a kisérettségi!
(taps)
