IOSIF ŞI FRAŢII SĂI
Iacov îl iubea pe Iosif mai mult
decât pe toţi ceilalţi fii ai săi,
pentru că i s-a născut la bătrâneţe.
Elia, Elia !
Elia !
Aici erai ?
Îţi arăt eu ţie !
- Iosif !
- Da, Beniamin.
Iosif !
- Trebuie să vă rezolvaţi...
- Eu lupt pentru ce e al meu.
- Le-ai furat de la mine.
- Tu ai furat. Poţi număra.
Cum să împart un număr
de oi fără a omorî una ?
V-aţi omorî unul pe altul pentru o oaie ?
Tatăl nostru a murit şi ne-a lăsat 15 oi.
Eu sunt fiul cel mai mare,
el a vrut ca jumătate să fie ale mele.
- Şi din ce rămâne jumătate ale mele.
- Cealaltă jumătate mie.
Jumătate din ultima jumătate e a mea.
Asta înseamnă că primesc doar oaia moartă.
Numărătoarea e un lucru,
dar nu o înşelătorie ca asta.
- Şi ?
- Şi este imposibil. Numără-le !
Nu se poate.
Beniamin, tu ce crezi ?
Problema noastră e să despărţim 15 oi
şi niciunul din voi nu va fi înşelat.
Beniamin, adu o oaie de a noastră.
Nu, pune mielul jos.
Dar Iosif, dacă va fi luat
o să moară.
Beniamin, pune-l jos.
Deci, tatăl vostru a murit
şi v-a lăsat ţie jumătate din oi.
- Da.
- Tu eşti cel mai mare.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
Ia-ţi cele 8 oi ale tale.
Şi tu primeşti jumătate din ce a rămas.
- Da.
- Astea 4 sunt ale tale.
Şi aici e partea ta, 2 oi.
Şi partea ta, o oaie vie.
Vedeţi, nimeni nu a fost înşelat.
Acum Beniamin, poţi să îl iei pe Elia.
- Iosif, ce deştept eşti !
- Nu Beniamin, ce proşti sunt ei !
Haide.
Haide !
- Ce e aia ?
- E o moară de apă.
Într-o zi vom avea nevoie de ea
să aducem apă în deşert.
Ştii, Iosif, din toţi fraţii mei
pe tine te iubesc cel mai mult.
Nu ar trebui să spui asta.
Mama îi iubeşte ca şi cum ar fi ai ei.
Dar tu eşti diferit.
Tu ştii totul.
Iosif, poţi să mă înveţi cum să înţeleg...
Închide ochii şi o lumină mare
o să strălucească.
- Aşa ?
- Da, aşa.
Nu văd nici o lumină.
Ce fel de lumină ?
- Poate într-o zi, când o să creşti.
- Nu, nu e asta. E pentru că eşti magician.
Dacă aş putea fi şi eu magician.
Ştii, magicienii şi prezicătorii
sunt întotdeauna la curţile regilor.
- Sunt ?
- La fel şi clovnii.
- De ce ?
- Pentru că regii se tem mereu.
Şi mulţi prezicători le spun ce vor
ei să audă şi clovnii îi fac să râdă.
Atunci am să fiu un clovn.
Acasă cu voi !
- După un an avem încă 15 oi.
- Tata va fi foarte încântat.
- Eşti obosit ?
- Nu.
Beniamin, eşti obosit !
- Promiţi să le spui că am umblat tot drumul ?
- Normal.
Mâine pe vremea asta vom fi acasă.
Vine Iosif !
Vine Iosif !
Iosif şi Beniamin sunt aici.
Au venit acasă !
- Tată !
- Iosif !
Bucuria anilor mei,
bine aţi venit acasă.
Tată !
Beniamin, fiul meu,
ce ai mai crescut în ultimul an.
Avem încă 15 oi.
- 15 ? Deja poţi număra ?
- Iosif mi-a spus.
Fii binecuvântat, Iosif.
Veştile tale ne îmbucură inimile.
Bine ai venit acasă, fiule.
Bine ai venit acasă.
Aşer.
Dan.
Iosif.
Fiii mei, în seara asta vom sărbători.
Vom găsi cel mai bun vin
să marcăm revenirea acasă
şi spre durerea lui Iosif,
vom ucide şi vom prăji un miel.
Nu tu fiul meu, Iosif.
După toate astea, aşteaptă de un an.
Binecuvântat fii Tu, Rege al Universului
care ne dai pâine din pământ.
Binecuvântat fie Dumnezeu, Rege
al Universului, care ne dă rodul viţei.
Nu fiul meu,
mănâncă din farfuria mea.
Zilpa, văd că ai gătit cu hărnicie
şi este delicios.
Mulţumesc.
- Fraţii mei, spuneţi-mi veştile voastre.
- Nu s-au întâmplat multe.
- Fraţii tăi mai mari s-au apropiat de miazăzi.
- Sunt bine ?
Da, dar turmele nu s-au înmulţit.
Dar tată, nu poţi să îi învinuieşti
pe ei pentru secetă sau boală.
- Seceta sau boala sunt totdeauna scuze.
- E voia Domnului ca oile să moară.
- Ce putem face noi ?
- Da, dar oile lui Iosif s-au înmulţit.
Evident, Domnul i-a acordat
privilegii speciale.
Nu vorbi aşa de Domnul.
Tată, e nedrept. Chiar şi acum Ruben
şi fraţii săi caută păşuni mai bune.
Mâine ne vom alătura lui şi turmelor.
Trebuie să ai încredere în eforturile noastre.
Tăcere !
Tată, au fost inundaţii şi boli.
Un păstor bun îşi mută turmele
în păşuni îndepărtate
şi respinge confortul,
aşa cum era în anii trecuţi.
Domnul m-a binecuvântat cu 12 fii,
nimeni nu trebuie să fie mai mulţumit,
dar acum că am îmbătrânit
inima mi-e grea.
Copiii mei îmi potolesc vorbele,
dar numai tu Iosif şi micul Beniamin
fii iubiţi ai Rahelei,
aduceţi bucurie vieţii mele.
Tată, mă onorezi.
M-am rugat Domnului să îmi iubesc
toţi fii în mod egal,
dar Domnul nu mi-a auzit glasul.
Nu am vrut să vă spun,
dar noaptea trecută,
pe când dormeam, sub lună,
am avut un vis.
- Nu am timp de vise.
- Nici eu.
- Şi visul e un instrument al Domnului.
- Sau creşterea unei burţi pline.
De vise am nevoie când
mă duc noaptea la culcare.
Eram pe câmp cu fraţii mei
şi legam snopi.
Snopul meu stătea drept, iar snopii
fraţilor mei se închinau snopului meu.
Normal.
Şi am visat din nou că soarele şi luna
şi 11 stele de asemenea mi s-au închinat.
Ce convenabil. Tată, cum îi permiţi
să vorbească asemenea absurditate.
Fiule, înţelegi însemnătatea
cuvintelor tale ?
Înţeleg, tată.
Şi eu Iacov, care este Israel şi toţi
fii mei, să ne plecăm înaintea ta ?
Vorbeşte.
Acestea au fost visele mele.
- Şi însemnătatea îţi este clară ?
- Da, tată.
Cu adevărat asta e vocea Domnului.
- Zilpa.
- Da ?
Adu cămaşa.
Pentru că e făcută de Rahela,
e binecuvântată de mâinile ei.
Ea a spus : "Când Iosif va fi bărbat,
pune-o pe umerii lui."
Şi mi-aş dori să fie aici să te vadă,
acum că a venit vremea.
Asta îţi va spune de
dragostea mea pentru tine,
pentru că eşti cu adevărat
un instrument al Domnului.
Când veţi vedea cămaşa aceasta între voi,
veţi asculta de ordinul lui,
pentru că acesta e cuvântul lui Israel.
De ce nu te culci în loc
să te tot plimbi ?
- Iosif.
- Nu, nu...
Sunt foarte îngrijorat. În dimineaţa asta
fraţii tăi pleacă să se alăture celorlalţi.
- Vor găsi păşuni bune, tată.
- Da, dar le-am spus să meargă la piaţă.
Vei vinde din oi atunci ?
Ruben e experimentat, le va vinde bine.
Dar nu am încredere în el.
Aş fi mai mulţumit dacă ai fi şi tu acolo.
- Dar Ruben e primul născut, tată.
- Da, dar vârsta nu garantează cinstea.
Eu şi Ruben suntem fraţi.
Sigur ne vom descurca împreună.
Dar banii trebuie să rămână la tine.
Da, ştiu.
Ştiu.
E uşor pentru tine să o spui, tată,
dar lui Ruben nu îi va plăcea ideea.
Am încredere doar în tine.
Doar tu trebuie să fii cel responsabil.
Iosif, când te-ai născut Domnul
a venit la mine într-o viziune.
Mi-a vorbit despre tine, că prin tine
va vorbi generaţiilor viitoare.
Uită-te la el, învăţătorul viitorului.
Cu timpul şi el o să îşi apere spatele.
Nu sunt decât de vise, snopii, soarele,
luna şi toate stelele i se vor închina.
Eu sunt încă fiul cel mai mare.
Oile trebuie vândute şi eu le voi vinde !
Eu am visat... prea mult,
aşa că i-am dat un ciomag.
Ar trebui să îl auzi...
El spune că e mâna dreaptă a tatei
şi a mâncat din farfuria lui.
E adevărat, Simeon,
Chiar a vorbit de cămaşa făcută de Rahela.
- Cămaşa visătorului.
- Visător, dar aducător de probleme.
- Sângele Rahelei e pe el.
- A visat la copii cum a visat la putere.
- Puterea e deja a lui.
- Da şi poartă cămaşa.
Cu sau fără cămaşă, am hotărât.
Porunca tatălui trebuie ascultată.
Mâine vom duce oile la piaţă, dar eu voi
face vânzarea şi voi duce banii acasă.
Aşa că nu spuneţi nimic despre asta.
Ruben, visătorul !
Ruben, vom pleca la răsărit.
- E treaba mea când plecăm.
- Şi a mea.
Mulţumesc pentru dar,
dar nu am nevoie de ajutorul tău.
Ruben, eu voi ţine banii.
Banii, dragul meu frate,
se vor întoarce la tatăl nostru.
- Toţi ?
- Ce insinuezi ? Că suntem hoţi ?
Nu vreau să judec.
Lasă-mă.
Ruben, nu refuza voia tatălui nostru.
- E mort ?
- Nu e, piatra i-a dat ceva la care să viseze.
Aduceţi nişte apă.
Ruben, o caravană !
Ismaeliţii, ascundeţi-vă.
Puneţi-l în groapă.
Mohamed !
Ali !
Sebur.
- Iosif, l-au găsit.
- Să mergem.
- Omul acesta este tovarăşul vostru ?
- Da şi e mai mult o problemă.
- Un sclav ?
- Un sclav nefolositor.
- E rănit.
- S-a împiedicat şi a dat cu capul de piatră.
Şi voi l-aţi aruncat în groapă.
Câteva ore acolo jos ar putea
ar fi putut să înveţe aşteptarea.
Aduce o grămadă de probleme.
În Egipt se cer asemenea tineri.
Nu e de vânzare.
Aş plăti un preţ bun şi
l-aş folosi după condiţia lui, desigur.
15 arginţi.
Poate citi sau scrie ?
- Sigur că da.
- Uite, sunt un om de afaceri.
Ţie nu-ţi e de folos,
iar pentru mine e puţin valoros.
20 de arginţi. Da ?
Sau nu ?
Şi în dimineaţa următoare, tată,
i-am găsit trupul sfâşiat de fiare.
Pâinea amărăciunii...
Vinul amărăciunii...
Din această zi vă veţi acoperi în saci.
Şi veţi jeli cum jelesc şi eu.
Până în mormânt.
Nu plânge, Beniamin, fiul meu.
Iosif nu este mort.
Va fi în inimile noastre şi va trăi cu noi
tot restul zilelor noastre.
Ascuţiţi-vă cuţitul aici.
Ascuţiţi-vă cuţitul.
Ascuţiţi-vă cuţitul.
Ascuţiţi-vă cuţitul.
- Aceştia sunt copiii tăi ?
- Da, domnul meu.
Cât de obraznici pot fi.
La o parte din cale.
Ascuţiţi-vă cuţitul.
Domnul meu, soarta dumneavoastră.
Îţi spune trecutul, Potifar.
Nu doar trecutul, ci şi viitorul.
Trecutul meu e deja cunoscut,
iar viitorul e asigurat.
Cele mai bune produse din răsărit,
covoare roşii, sclavi din Siria...
sclavi din Arabia, sclavi din Iuda...
O puternicule Potifar,
mâna dreaptă a faraonului,
ce comori vă interesează ?
Costume roşii, bijuterii,
cea mai neagră perlă din pământul Indiei.
- Ia uite, misterul perlei negre.
- Prietene, eşti un romantic.
Romantic ?
Crezi că îi va place soţiei mele ?
Ar place oricărei doamne, domnul meu.
- Ierburile, domnul meu.
- Nu mă interesează deloc ierburile.
Perlele sunt lacrimi din cerul nopţii.
Ierburile mă fac să vomit.
Dar sunt foarte bune pentru tine.
Te ţin sănătos, domnul meu.
Sănătatea mea nu e
îmbunătăţită de ele.
Vinul e sângele vieţii,
bogatul vin roşu.
Comerciantule, spune-i că am dreptate.
- Numai vinul, domnul meu.
Exact, eşti un om sensibil.
Iau perlele.
Uită-te la el. Rakmirah a devenit umbra
lui Potifar şi nu-l lasă deloc.
La fel poate să îl şi muşte, la momentul
potrivit. E un şarpe cu două picioare.
Mai încet, aici pietrele au urechi.
Lăsaţi-i să audă.
Tatăl meu e corect.
Cât timp Egiptul e plin de oameni ca Rakmirah
nu va fi pace pentru popor.
- O, am nevoie de sclavi pentru noua mea vie.
- Cel mai bun şi mai înalt, domnul meu.
- De unde vine acesta ?
- Din Siria, domnul meu.
- Siria ? Plin de cicatrici.
- Uitaţi-vă la acesta.
Nu.
- Aici este unul din Canaan.
- Din Canaan ?
- Nu, de proastă calitate.
- Dar sclavul acesta poate citi şi scrie, domnule.
- Sclav care poate citi şi scrie ?
- Face un vin excelent.
Chiar aşa ?
Nici un om nu face vin ca un evreu.
Un evreu ?
Îmi insulţi poziţia.
Cum îndrăzneşti ? O să o iei.
Cum îndrăzneşti ? Te învăţ eu.
Pentru un astfel de
comportament o să...
Potifar !
Înapoi !
Înapoi !
Potifar !
Făceţi-l să sângereze,
sau o să moară.
Dacă o să ne ucidă pe toţi,
o să te ucid eu prima dată.
V-am spus, dacă nu-l faceţi
să sângereze o să moară.
Daţi-vă înapoi acum.
Lăsaţi-l să respire.
Ucideţi-l !
E un criminal.
- Întoarce-te la casa ta acum.
- Nu, vreau să îl văd.
- Duceţi-mă înapoi.
- Gărzi.
Mi-ai salvat viaţa. Mulţumesc.
Priviţi. Visele lui Potifar.
Azi e mai frumoasă ca oricând.
Potifar !
Potifar !
- Potifar.
- Ai găsit călătoria plăcută, draga mea ?
Nu a fost prea confortabilă.
Şi eu am să călătoresc pe mare.
Aş fi vrut să o împart cu tine.
E frumos să petreci noaptea
în singurătate.
- Iosif !
- Da, domnul meu.
Adu sulurile pe care le aştept, Iosif.
Aranjamentul ăsta îţi mulţumeşte
simţurile artistice ?
- Da.
- Speram să fie aşa.
Dar unde este faraonul ? Cineva l-a luat.
Mi-ai văzut faraonul ?
- Aici este, domnul meu.
- O, chiar ?
Faraonul stă acolo, dacă cineva
întrerupe spânzurătoarea
va strica plăcerea, nu crezi ?
- Pot să propun ceva, domnul meu ?
- Da, da.
Dacă faraonul sta aici, va vedea
spânzurătoarea şi oamenii îl vor vedea pe el.
Ce diplomatic. Ai dreptate mereu,
mulţumesc Iosif.
Draga mea, ştii că eşti
mai frumoasă ca niciodată ?
Vino să vezi planul meu pentru
spânzurătoare.
Sunt sigur că îţi va place,
tradiţia e împlinită.
Ceremoniile ne corectează,
chiar şi în moarte.
- Mi-a fost dor de tine.
- Da, sigur.
Asta a fost doar o simplă ocupaţie,
să-mi ascund singurătatea
dar acum te-am primit înapoi.
- Doar o altă jucărie în colecţia ta, asta e ?
Uite, perle negre, special pentru tine.
E foarte frumos din partea ta.
- Dar nu îţi plac ?
- Ba da.
Atunci sărută-mă, copila mea.
Flori, bijuterii, dar sunt doar cadouri.
Soţia lui Potifar doar să spună ce doreşte.
Ce este, dragostea mea ?
- Am nevoie să fiu iubită.
- Dar te iubesc. Te iubesc cu toată inima mea.
Da, Potifar. Cred că mă iubeşti
cu toată inima ta.
Dar uită-te la mine.
Ce sunt ?
Cea mai frumoasă femeie din tot Egiptul.
Cea mai nefericită.
O altă decoraţiune în palatul tău.
Un alt trofeu ce l-ai luat.
Doar unul din lucrurile ce te fac
să te simţi mare, Potifar.
Dar nu este destul.
Acum că te-ai întors, am să dau
o mare petrecere în onoarea ta.
Chiar faraonul va sta în dreapta ta
şi toţi prietenii noştri vor...
Vor vedea tristeţea mea.
Trebuie mereu să mă tulburi
cu nemulţumirea ta ?
Nu-ţi pot da nimic mai mult.
Ştiu. De asta sunt aşa tristă.
- El cine e ?
- Iosif, un sclav.
Mi-a salvat viaţa.
Poate citi şi scrie. Şi să numere.
Are grijă de biblioteca mea şi mă ajută.
Sigur asta e treaba emisarilor tăi.
Emisari ? Iosif face mai mult
decât toţi la un loc.
Domnul meu, ministrul ţării.
- Bun venit acasă !
- Mulţumesc, Rakmirah.
Din partea faraonului.
Potifar, prietene, trebuie să fii fericit
să o ai pe minunata ta soţie din nou acasă.
O aşa casă ar fi incompletă fără
stăpâna ei, ca şi casa unui burlac.
- Casa mea e perfect îngrijită, Rakmirah.
- O sigur, am uitat de Iosif.
E îngrijitor, contabil, sfătuitor personal.
Chiar remarcabil.
E adevărat, Potifar ?
Ce inconstant.
Dar acum te-ai întors.
Sunt sigur că Potifar o să scape de el.
Îmi conduc casa cum îmi place, Rakmirah.
O zi bună.
Îi voi raporta faraonului frumuseţea ta,
doamna mea. La revedere.
Limba lui e prea ascuţită
şi ambiţiile lui prea clare.
Eu cred că Iosif e ambiţios.
Un aperitiv, doamna mea,
după lunga dumneavoastră călătorie.
Vinul e din ţara lui Iosif, Canaan.
Chiar el l-a făcut.
- E delicios.
- Nu-i aşa că e un geniu ?
Sunt doar un sclav, stăpâne.
Niciodată nu-l voi considera aşa pe cel
care mi-a salvat viaţa. Eşti prietenul meu.
Mulţumesc, domnul meu.
Ce extraordinar. Credeam că stăpânul
trebuie să îl bată pe sclav.
Nu, draga mea. E o nouă formă
de masaj, inventată de Iosif.
O găsesc mult mai stimulantă,
ai vrea să încerci şi tu.
Cred că ajunge, domnul meu.
- Sper să fie aşa.
- Acum odihniţi-vă.
Nu prea cred.
- Iosif !
- Da, doamna mea.
Aş vrea şi eu să încerc.
Vino aici.
Vino aici.
- Zgârie pielea.
- Nu dacă ştii cum să le foloseşti.
Sunt pe mâini bune.
Haide.
Nu ai auzit ce a spus soţul meu ?
Nu ştiu cum s-ar fi descurcat fără tine.
De când ai făcut atâtea schimbări
în casa noastră, acum totul e atât de calm.
Şi ştii că soţul meu Potifar nu mai face...
Încetează !
Nu mai ai ce căuta în casa mea.
Cum îndrăzneşti ?
Crezi că mă las umilit de un sclav ?
Pleacă ! Întoarce-te în piaţă.
Întoarce-te de unde aparţii.
- Potifar !
- Iosif, întoarce-te.
Să nu crezi că am vorbit serios.
Tu mi-ai salvat viaţa, prietene.
De ce porţi hainele astea ?
De ce nu îţi iei haine potrivite ?
Mergem la vânătoare.
Cu faraonul.
Tu ce faci acolo jos ?
Vântul e favorabil.
Nu va putea să ne simtă.
Ajutor !
Iosif.
- Iosif, ceva a speriat caii.
- Suntem prea aproape de vânătoare.
Apreciez călăuzirea ta, Iosif,
dar asta se aplică şi departe de vilă.
- Stăpână, nu te-am călăuzit în nimic.
- Ba da, m-ai făcut să vin aici împotriva soţului meu.
- Aşa am făcut, doamna mea ??
- Ai aruncat o vrajă asupra mea.
Am venit călare aici
ca să fiu cu tine. Iată-mă.
Iosif, de ce nu fugi ?
- Nu sunt un om liber.
- Ba da, eşti. Uite. Acolo e Canaan.
Care e problema ?
Nu-ţi iubeşti casa ?
Prefer ca tatăl meu să creadă
că sunt mort.
De ce ?
Îi plâng pe fraţii mei,
nu sunt mai mult decât...
Dar nu te poţi sacrifica aşa.
Destinul meu e legat de poporul meu.
Dacă Dumnezeu vrea,
trebuie să fiu un sclav.
Dar Iosif şi eu sunt o sclavă.
O sclavă pentru Potifar.
O soţie nu e o sclavă.
Am cerut dragoste şi copii,
dar ei m-au renegat.
De asta ar trebui să fug de Potifar.
Ar trebui să caut dragoste şi mângâiere.
În altă parte.
Spune-mi, ar fi greşit ?
Iosif, dacă tu ai...
O, e rănită.
Sărmana creatură.
O să trăiască.
Heneth, ce faci aici ?
Dar Potifar, vila pare
aşa de goală fără tine.
Nu cruţăm creaturile,
cele ca animalele rănite, Iosif.
- Ucideţi-o !
- Potifar !
O, Potifar, pe marele zeu Horus,
eşti generos astăzi.
Mare faraon, e o onoare
să te am la masa mea.
Şi pe tine, mare brutar. Şi pe tine,
mare paharnic. Şi pe tine, prietene.
- Cer permisiunea să vorbesc, Înălţime.
- Vorbeşte, fericită eminenţă.
Mare rege, bunul nostru Potifar
ne-a adus o nouă recoltă din via lui.
Acum, doamna mea, să bem sângele vieţii,
în cinstea marelui Potifar.
Asta e o insultă !
Ce este, domnul meu ?
E o insultă ca un vin aşa bun
să fie risipit în palatul lui Potifar.
Îmi place.
Faraon, stăpânul presei de vin
e cel mai bun din tot ţinutul.
Fă-mi-l cunoscut.
Spune-mi, cine este ?
- Nu pot.
- Sau nu vrei.
- Este sclav.
- Un aşa talent este ţinut în sclavie ?
Potifar, este adevărat ?
Soţul meu tocmai îl eliberă.
- Aşa făceam ?
- Da.
Da, da, da. Aşa este.
- Atunci fă aşa odată.
- Da. Apropo, unde eşti ?
Acesta este sclavul nostru.
Din Canaan.
Nu sta acolo.
Vino aici.
- Numele tău ?
- Iosif, domnul meu.
Iosif, bem în cinstea măiestriei tale.
De acum înainte, eşti un om liber.
Liber să vi şi să pleci cum vrei tu.
Acestea sunt poruncile noastre regale.
Nu sta aşa acolo.
Bea din propriul tău vin.
Tot ce avem e al tău, fă cum vrei.
Iosif !
Nu, acum eşti un om liber.
Mulţumesc că m-aţi ajutat,
doamna mea.
Iosif, ce vei face acum ?
O poruncă poate elibera
un om din robie.
Potifar !
Potifar, vino !
Este Heneth. Heneth.
Copila mea.
Care e problema, draga mea ?
Da, a fost Iosif !
Ce schimbător, Iosif al nostru.
Soţia mea s-a purtat cu bunătate,
cerând eliberarea ta.
Şi mulţumirea ta era să fii liber cu ea ?
Ucideţi-l ! Aruncaţi-l în închisoare.
Luaţi-l !
Şi...
Mişcaţi-vă acolo !
Trageţi !
Trimite-mi încă doi aici.
Nu eşti tu Iosif ?
Bine. Înapoi la lucru.
Mişcaţi-vă !
Credeam că faraon ţi-a dat libertatea.
- De ce eşti aici ?
- Mâncarea şi vinul faraonului au fost găsite otrăvite.
Dar noi suntem nevinovaţi.
A fost Rakmirah.
- Pe omul acela nimic nu-l opreşte să...
- Hei tu, ţine-ţi gura !
Mulţumesc, fiule.
Înapoi la lucru !
Ce este ?
- Am avut un vis.
- Un coşmar ?
Nu.
Dar, a fost ciudat...
Uită de asta, e aproape dimineaţa,
încearcă să dormi.
Nu, încearcă să-ţi aminteşti.
Spune-mi !
A fost o vie înaintea mea,
aveam 3 ramuri.
Au înflorit în faţa ochilor mei
şi boabele s-au copt.
Cupa faraonului era în mâna mea.
Am luat strugurii şi i-am stors în ea.
Apoi i-am dat cupa lui faraon.
A fost un vis frumos.
Dar ce înseamnă toate astea ?
Cele 3 ramuri sunt 3 zile.
În 3 zile, faraon te va pune din nou
în slujba ta.
Şi ţi se va da cupa din nou,
ca să îţi slujeşti stăpânul.
E adevărat ?
Interpretarea aparţine lui Dumnezeu.
Şi este adevărată.
Ieri noapte am avut şi eu un vis.
A fost la fel de ciudat.
Aveam coşuri cu mâncare în mână,
iar păsările mâncau din coşul cel mai de sus.
Cum explici asta ?
Cele 3 coşuri sunt 3 zile.
Da, continuă.
În 3 zile...
Şi eu voi fi repus în slujbă ?
Spune-mi !
Poate nu ţi-am spus visul bine.
Mi l-ai spus bine.
Va ploua astăzi.
Nimeni nu se poate opune voii lui Dumnezeu.
Eu Potifar, căpitanul armatei,
ministrul închisorilor
sunt aici să dau sentinţa
pedepsei prin spânzurare
pe paharnicul şi brutarul
de la curtea lui faraon.
Execuţioneri, începeţi.
Potifar, aminteşte-ţi cuvintele mele.
La fel se va întâmpla şi cu tine.
Nu ! Nu vreau să mor !
Ai milă !
Aveţi milă !
Eliberaţi-l !
Zeii însăşi te-au cruţat.
Întoarce-te cu mine,
în casa mea, prietene.
Mai trebuie să mulţumesc cuiva.
Mulţumesc.
A fost aşa cum ai spus. Mulţumesc.
A fost voia lui Dumnezeu.
Luaţi-l.
Tată ! Tată !
De ce au trebuit să te omoare ?
Vă urăsc !
Ucigaşilor, vă urăsc !
Ucigaşi nenorociţi, vă urăsc !
Nu trebuie să urăşti.
În fiecare zi, cineva dintre noi moare.
Doar dragostea adevărată va supravieţui.
Oamenii pe care îi iubim trăiesc în noi.
- Cine spune asta ?
- Un om care are speranţă.
- Nu poţi dormi, Heneth ?
- Tu poţi, Potifar ?
Nu. Astăzi, prin ordinul faraonului,
am aranjat două execuţii.
Trebuie să vii în miezul nopţii aici să-mi spui
de lucrurile oribile ce le-ai făcut ?
Erau prietenii mei acolo.
Sper că au avut timp să-ţi mulţumească
pentru prietenia ta, înainte să moară.
Heneth, doi oameni au fost condamnaţi
să fie spânzuraţi astăzi.
Iar unul a fost salvat.
Paharnicul şi eu suntem în viaţă
datorită aceluiaşi om, prietenul tău, Iosif.
L-am văzut astăzi.
- Încă e în închisoare ?
- Da.
- Atunci merită să sufere.
- Orice om care te iubeşte trebuie să sufere ?
- Iosif nu m-a iubit niciodată.
- De asta m-ai minţit.
Din cauza ta, l-am condamnat
pe Iosif la o moarte sigură.
- Şi acum ce se va întâmpla cu el ?
- Dumnezeul lui i-a dat putere să aştepte
şi probabil să plănuiască răzbunarea.
- Răzbunare ? Pe cine ?
- Pe tine, animăluţul meu.
Dar îl iubesc pe Iosif.
Mereu l-am iubit şi mereu o să fie aşa.
Iosif e bărbat, iar tu eşti ridicol.
Da, poate asta nu e dragoste,
dar eu sunt sincer, tu nu eşti.
Mereu ai fost aşa. Cu mine, cu tine.
Crezi că o să scapi de mânia mea ?
Ai amăgit destui bărbaţi,
cu masca ta pictată.
Înapoi la culcare, draga mea.
Rakmirah !
Rakmirah !
Rakmirah !
Rakmirah !
Rakmirah !
- Cine m-a chemat ?
- Faraonul.
Haide.
Ce este ?
Domnul meu, ce te nelinişteşte ?
Am avut un vis.
Două vise groaznice.
Spune-mi-le, prea-puternicule domn.
Stăteam lângă râu şi din rău
au ieşit 7 vaci grase, cu mult lapte.
Şi au mers pe păşune.
Apoi din acelaşi râu au ieşit
7 vaci slabe, erau piele şi os.
Şi le-au mâncat pe cele 7 vaci grase.
Apoi am văzut răsărind din pământ
7 spice pline şi frumoase.
Apoi au răsărit 7 spice goale, slabe,
arse de vântul de răsărit.
Apoi spicele slabe le-au înghiţit
pe cele frumoase.
Tâlcuitor de vise,
spune-mi însemnătatea.
Spune-mi !
Spune-mi !
Măreţ faraon, visele tale sunt ciudate.
Asta pot să îţi spun eu,
dar însemnătatea ?
Nu o ştiu.
Simt că un mare pericol ameninţă Egiptul.
Eu sunt faraonul
şi sunt destinul poporului meu.
Toată însemnătatea existenţei mele
depinde de acest moment. Ajutaţi-mă !
Ajutaţi-mă acum !
Nu pot avea pace
până nu aflu adevărul.
Chemaţi tâlcuitorii.
Trimiteţi după cititori. Chemaţi magicienii.
Din fiecare colţ al Egiptului aduceţi înţelepţii.
Asta e porunca mea !
- Puternicul meu domn...
- Ce este ?
- Lasă-mă să vorbesc.
- Ai o interpretare ?
- Nu, dar cunosc omul...
- Ce om ?
Un sclav al lui Potifar căruia
i-ai redat libertatea.
- Aşa am făcut ?
- Dar a fost aruncat în temniţă pe nedrept.
Din cauză că mi-a tâlcuit visele,
sunt în viaţă, ca să îţi spun.
Adu-l la mine !
Probabil îmi poate spune însemnătatea.
Acesta e omul, domnul meu.
Numele lui e Iosif.
Atunci vorbeşte.
Domnul îi va arăta faraonului ce va face.
În ţara Egiptului vor fi 7 ani de belşug,
apoi tot belşugul va fi uitat
şi foametea va cuprinde ţara.
Mare faraon, astea sunt invenţii.
Vreme de 7 ani Egiptul va fi
în lipsă şi suferinţă.
Asta e voia Dumnezeului tău ?
Ce trebuie să fac ?
- Acţionează acum.
- O asemenea acţiune cere un om discret.
Să auzim mai mult.
Trebuie pus peste Egipt.
Acestuia să i se spună :
Vino cu mine. Şi el va deveni luna intre
faraon şi soarele strălucitor al lumii.
Acesta să numească dregători în tot ţinutul
şi ei să adune toată mâncarea din anii de belşug
şi să o pună în mâinile tale puternice.
Să adune mâncare în toate cetăţile.
Trebuie să irige, să construiască canale,
să adune apa, să controleze Nilul
pentru ca el să fie folosit
în vremurile de nevoie ale Egiptului.
Fă toate aceste lucruri, măreţ rege.
Atunci ţinutul tău nu va pieri.
Dumnezeul atotputernic te va proteja,
pe tine şi poporul tău.
Lucrarea mea aici s-a terminat.
Ridică-te.
Îţi mulţumesc.
Stai.
Cuvintele tale sunt bune.
Care din nobilii mei e un astfel de om ?
Între cei înţelepţi şi cinstiţi, cine este
acela în care este spiritul zeilor ?
În care din voi îmi pot pune încrederea ?
Dumnezeul tău ţi-a arătat toate
aceste lucruri.
De aceea tu ai înţelepciunea şi cunoştinţa
de care are nevoie Egiptul.
Iosif, tu eşti cel potrivit.
Divină zeiţă, străluceşti în adevărul
acestui moment.
Palatul meu va fi onorat de prezenţa ta.
Acesta e însemnul tău de dregător.
Poporul meu va fi condus
după cuvântul tău.
Doar tronul meu va fi deasupra ta.
Şi Iosif, când a devenit mare dregător,
cel mai înalt reprezentant al faraonului,
a mers prin tot ţinutul Egiptului,
proclamând că tot ce va da pământul
va abunda ca şi nisipul mării.
- Beniamin.
- Da, tată.
Ai puţin ce îmi aminteşte de Iosif, în trecut.
Câteodată când duc oile la păşune,
parcă îi aud vocea.
Îmi pare rău tată,
că te-am întristat.
Nu, continuă, Beniamin.
Astfel de amintiri îmi sunt dragi.
Prietenul meu.
De ce ai fost plecat atât de mult ?
Tu eşti acela care e mereu plecat.
Călătoriile mele îmi iau tot timpul.
Sunt atâtea de făcut, atâtea greutăţi.
Rakmirah încă îţi face probleme ?
Nu te va uita niciodată.
Nu-i sta în cale.
Brutarul a cunoscut răutatea din el.
Soarta lui încă mă urmăreşte.
Îl pot vedea şi acum.
Iar eu îi pot vedea privirea,
o privire dispreţuitoare.
Nu-l voi uita niciodată.
- Asenath.
- Acesta e numele ei ?
Încă locuieşte singură.
Din ziua morţii prietenului meu.
- Singură.
- Da. Nu primeşte pe nimeni.
Nu.
În închisoare mi-a spus că numai
dragostea adevărată poate supravieţui.
Că trebuie să credem în puterea
fiinţei omeneşti.
Şi nu au fost vorbe goale, pentru că
am văzut în el atâta curaj,
atâta încredere în el însuşi.
Acum e cel care stă la dreapta lui faraon,
omul care mi-a omorât tatăl.
Cum pot să îl cred ?
Eşti nedreaptă cu Iosif.
Crede-mă, Asenath, e încă
aşa cum ţi-l aminteşti.
Astăzi e prieten cu faraonul
şi-l înlocuieşte pe Rakmirah,
dar face tot ce poate
pentru binele nostru.
Iar Rakmirah caută să se răzbune pe el,
cum a făcut şi cu tatăl tău.
Iosif este singur.
Trebuie să fim lângă el şi să îl ajutăm.
Lasă-mă cu viaţa mea solitară.
V-am citit petiţia şi am luat în considerare
părerile nobililor ce şi-au pus numele aici.
Credincios ţie, domnul meu.
Cel care aude vocea ta.
Ne-am schimbat părerea.
Dar Iosif rămâne.
Greşeşti în judecata ta.
Te-ai pus în mâinile unui...
Ajunge ! Pleacă.
Îmi încerci răbdarea.
Pleacă !
- E fără folos.
- Atunci nu avem de ales.
Diseară un mesager va merge
la regele Siriei.
Ios...
Asenath.
Treceam pe lângă vila ta
şi ne-am gândit că...
Sunt aşa bucuros că ai venit aici.
Chiar dacă am fost sigură că te urăsc,
n-am putut să te scot din gândurile mele.
Amintirea cuvintelor tale
a fost singura mea alinare.
Dacă ai ştii ce singură m-am simţit.
Nu.
Sunt flori ce cresc în deşert,
fiecare singură, înconjurată de nisip.
Şi totuşi în nopţile acestea,
când nu este vânt
răsar misterios şi ating acest moment.
Vieţile lor au sens.
Daţi-mi mâinile.
Fie ca mâinile ce le ţin în mâna mea
să rămână unite pentru totdeauna.
Ascultaţi toţi !
Avem veşti foarte serioase.
Am fost informaţi că regele Siriei
a invadat graniţele noastre.
Ne invadează să ne jefuiască recoltele
şi au început să ne distrugă satele.
Mare faraon, unde atacă ?
Lângă baraj, în vale.
Duse în disperare de foamete,
popoarele vecine, ajutate
de trădători necunoscuţi lui Iosif,
au invadat graniţele Egiptului
pentru a captura grânarele şi a
răspândi teroare şi ruină în urma lor.
Cel Drept trebuie să fi fost cu noi,
am fost ajutaţi din nou.
Cum ne-a ajutat El ?
Satele noastre au fost distruse,
copii şi femeile ucişi de sirieni
şi încă sunt aici.
Da, dar sabia dreptăţii divine
va cădea peste capul lor.
Du-mi aia aici, ajută-mă !
- Mare rege, răzbunarea noastră e aproape.
- Mâine dimineaţă vom bea pentru victorie.
Şi vom termina cu Egiptenii.
- În sfârşit.
Şi tu Rakmirah, vei primi onoruri din nou.
Îi voi tăia capul lui Iosif aşa.
Semnalul !
Deschide-ţi barajul !
Aşa cum a prezis Iosif, anii de belşug
au fost urmaţi de ani de secetă.
Şi în timp ce în Egipt era încă pâine pentru toţi,
foametea s-a răspândit pretutindeni
în celelalte ţinuturi şi acum
a atins şi ţinutul Canaan.
Trebuie să fie un Dumnezeu crud,
să ne lase oile să moară.
Fiule, Domnul are un motiv pentru toate,
fie şi pentru foamete şi boli.
Tata, dacă nu mai avem apă
şi casa noastră rămâne goală
ce putem face ?
Fiule, Dumnezeu este milostiv.
Ne va arăta o altă cale.
De ce vă uitaţi unul la altul ?
În Egipt e linişte,
depozitele sunt pline ochi.
Egipt ?
Şi ei sunt în foamete.
Dacă faraonul are atâta belşug,
poate să îţi pară rău pentru poporul tău.
Are destul să hrănească poporul
şi să şi vândă.
- Eşti sigur, tată ?
- Da, Beniamin, fiule.
Este un guvernator înţelept, care în numele lui faraon
pregăteşte Egiptul împotriva acestei zile,
ai acum e belşug.
Dar tată, de ce să ne vândă nouă ?
Pentru că e înţelept, acest guvernator are
compasiune pentru flămânzi şi neajutoraţi.
Graniţele Egiptului sunt deschise.
Tată, acest guvernator,
trebuie să fie un om nobil.
Da, fiule şi ei spun că este nobil.
După faraon, e cel mai mare om din ţinut.
Acum, grăbiţi-vă fii mei.
Luaţi argint din cufăr
pregătiţi-vă caravana şi mergeţi
şi prezentaţi-vă acestui guvernator
şi faceţi ceva drept pentru nevoile noastre.
Dar călătoria va lua multe săptămâni, tată.
Ştiu fiule, dar eu şi Beniamin
ne vom ruga pentru siguranţa voastră.
Du-te Ruben şi pregăteşte-te.
- Dar tată, vreau să merg cu ei.
- Beniamin.
- Cine va rămâne cu mine ?
- Tata, vreau să îmi fac partea.
Nu fiule, fratele tău este mort.
Tu mi-ai rămas din copiii Rahelei.
Nu trebuie să păţeşti ceva.
Mergeţi şi pregătiţi caravana !
Cererea voastră fost luată în considerare
şi vă dau mâncarea de care aveţi nevoie.
Întoarceţi-vă în Siria şi potoliţi
foamea familiilor voastre.
Şi când spuneţi poporului vostru de această zi,
amintiţi-vă că preţul a fost mai mic
decât regele vostru care a pornit
război împotriva noastră.
Puternicule, ascultă-ne vocea.
Veniţi din Canaan ?
- Am venit după mâncare.
- Sunteţi spioni.
Nu suntem spioni, domnul meu.
Aţi venit să vedeţi slăbiciunea ţării noastre.
Slujitorii tăi au venit doar după mâncare.
Suntem 10 fraţi, domnul meu.
Cu argint în pungile noastre.
Mai sunt mulţi acasă ?
Avem un tată, om bătrân
şi fiul bătrâneţii sale.
Cum se numeşte acest fiu ?
Beniamin este numele lui, domnul meu.
Aduceţi-l la mine.
Băiatul nu-şi poate părăsi tatăl.
Dacă păţeşte ceva, tatăl său va muri.
Vorbele voastre trebuiesc dovedite.
Unul din voi nu va fi liber până nu
îmi este arătat fratele lui mai tânăr.
Atunci voi ştii că nu sunteţi spioni
şi vorbiţi adevărul.
Domnul meu, nu ne lua captivi,
ar fi nemilos.
Văd violenţă pe faţa ta.
Tu vei fi prizonierul meu.
Gărzi, luaţi-l !
Te rog, eliberează-l !
Mergeţi şi cumpăraţi din grânarele noastre.
Şi duceţi porumb în Canaan,
pentru foametea din casa voastră.
Dar aduceţi-mi-l pe cel numit Beniamin
sau cel ţinut prizonier va muri.
O puternice domn...
... ajută-ne !
Iosif şi Simeon au fost luaţi de la mine.
De ce vrea Dumnezeu
să fie luat şi Beniamin ?
Beniamin nu se va întoarce cu voi.
Iosif este mort şi a rămas numai el.
- Dar Simeon are nevoie de noi.
- Tată, dă-l în grija mea, şi-i voi aduce pe amândoi.
Dacă te dezamăgesc,
să mă lovească Dumnezeu.
Să văd porumbul egiptenilor.
Isahar, deschide sacul.
De ce v-au dat banii înapoi ?
De ce ?
Ce ne-a făcut Dumnezeu ?
Ce motive ar avea guvernatorul ?
E dur şi nemilos să-l ţină
pe Simeon captiv.
Asta e dreptatea străinilor.
Omul acesta trebuie să primească
dovezile pe care le vrea.
Fiul meu, vei merge în Egipt.
Iar eu vin cu tine.
- Dar, tată ...
- Vom merge toţi împreună.
Opreşte-te !
De ce-l pedepseşti pe acest om ?
Domnul meu, strigă şi îi instigă
pe ceilalţi prizonieri la răscoală.
Iosif, fă-l să se oprească !
Fă-l să se oprească !
Te rog, cum poţi fi aşa crud cu fratele tău ?
Cum poţi lăsa să fie tratat aşa ?
Nu, uită-te la mine.
Priveşte-mă în ochi, să văd
cum poţi să mă înşeli în clipa asta.
Nu mai eşti bărbatul pe care-l iubesc.
Omul pe care-l iubesc nu avea ură
în inimă, vorbea de dragoste.
Şi eu am avut încredere în tine,
pentru că blândeţea ta m-a convins.
Aşa erai tu cu adevărat.
Iosif, te implor.
Dacă tu mi-ai vorbit despre dragoste,
lasă-mă să te învăţ acum cum să ierţi.
Asenath, numai eu ştiu
ce trebuie să fac.
Care este fratele mai tânăr, Beniamin ?
Dumnezeu să fie bun cu tine, fiule.
Mulţumesc, maiestate.
Acesta e tatăl de care aţi vorbit ?
Da, domnul meu.
Eşti bătrân pentru aşa o călătorie.
Nimeni nu e bătrân pentru fiul lui
care are nevoie de el.
Domnul meu, ai cerut să-l vezi
pe cel mai tânăr fiu al meu.
Priveşte-l acum.
Priveşte.
Eşti mulţumit ?
Da.
Sunt mulţumit.
Fratele lui este mort.
Sfâşiat de fiarele sălbatice.
Această haină ne e martoră.
E singura dovadă ce ţi-o putem da.
Simeon, fratele nostru !
Simeon.
Tată !
Simeon ! Simeon !
Fratele meu !
Puternic domn, ţi-ai ţinut cuvântul
iar eu sunt mulţumit.
Mulţi ani l-am ocrotit pe Beniamin,
chiar şi înaintea fratelui său, Iosif.
Dar dacă pericolul ameninţă
pe oricare fiu al meu, iar eu mă tem,
atunci ştiu în adâncul inimii mele,
că dragostea mea e împărţită egal între ei.
Veniţi mai aproape.
Veniţi !
Argintul, domnul meu.
Tatăl meu nu caută milă.
Să văd lucrul acela.
Iacov !
Tată !
Da, eu sunt Iosif !
Cel care a fost vândut în Egipt.
Iosif, fiul meu !
Iertaţi-mă pentru lunga mea tăcere.
Nu fiţi mânioşi pe voi înşivă,
nu voi m-aţi trimis în acest loc,
ci Dumnezeu.
Voi aţi fost instrumentul Lui.
Dumnezeu m-a trimis aici înaintea voastră,
să vă salvez vieţile printr-o mare izbăvire.
Veţi găsi aici un sanctuar.
Beniamin, încă mai vrei să fii clovn ?
În umbra faraonului, veţi fi în siguranţă.
Aşa sămânţa lui Israel
va creşte şi se va înmulţi.
Şi din neam în neam,
prin această moştenire,
copiii mei vor putea umbla
în colţurile lumii în pace.
Pentru totdeauna.
