
Serbian: 
Шта ако вам кажем да је, пре више од две милијарде година, нека сићушна ствар почела
да живи унутар друге живе ствари...и да никада није отишла?
А сада, потомци обеју ових ствари су у вама?
Па, загрлите се, зато што ћу вам говорити о једном од највећих напредака
у историји живота.
Почиње као случајни сусрет између два микроорганизма, али се завршио учинивши могућим сав
сложени живот на Земљи.
А доказ који имамо за овај крупан догађај није некакав фосил пронађен у стени.
Пронађен је у нашим сопственим ћелијама.
Можда вас неће изненадити што чујете да су сва жива створења на Земљи саздана од ћелија - микроскопских
структура чија је нутрина затворена овојницом.
А научници разврставају сав живот на две главне скупине, зависно од тога какву врсту ћелија
поседује.
Можете бити или прокариот или еукариот.
Прокариоти су били прве врсте живих ствари које су настале на Земљи.

English: 
What if I told you that, more than two billion
years ago, some tiny living thing started
to live inside another living thing … and
never left?
And now, the descendants of both of those
things are in you?
Well, brace yourselves, because I gotta tell
you about one of the biggest breakthroughs
in the history of life.
It began as a chance encounter between two
microorganisms, but it ended up making all
complex life on Earth possible.
And the evidence we have of this momentous
event isn't some fossil found in rock.
It's found in our very own cells.
It may not surprise you to hear that all living
things on Earth are made of ... cells – microscopic
structures whose innards are enclosed by a
membrane.
And scientists classify all of life into two
main groups, depending on what kind of cells
it has.
You can either be a prokaryote or a eukaryote.
Prokaryotes were the first kinds of living
things to form on Earth.

Serbian: 
Они су се прво појавили можда још пре четири милијарде година, а ту су још увек и данас
у огромној количини.
Они су једноћелијски организми попут бактерија и археја.
И њихове ћелије су обично врло просте - мале, са ДНК прстенастог облика која слободно
плута широм ћелије.
Али ти си, мој пријатељу, еукариот.
Твоје ћелије су веће и твоја ДНК се чува унутар језгра, које је обавијено у својој
сопственој мембрани.
Такође си физички сложенији од прокариота.
Мислим, нисам те срела, али претпостављам да јеси.
И сви сложени облици живота на нашој планети - биљке, животиње, гљиве и било шта друго
што сте икада видели, било својим голим оком или јефтиним микроскопом - јесу еукариоти.
И они чине једну линију на дрвету живота која се појавила пре више од две милијарде година,
при почетку протерозојског еона.
Не треба ни рећи да је појава ове линије у потпуности револуционисала природу живота
на Земљи.
По први пут, живот је могао постати већи од једне ћелије.
Ово је омогућило огромну разноврсност живих створења која данас видимо: вас, мене,
квасце, бумбаре, плаве китове, све.

English: 
They first appeared perhaps as much as 4 billion
years ago, and they're still around today,
in abundance.
They're single-celled organisms like bacteria
and archaea.
And their cells are generally very simple
– small, with ring-shaped DNA that floats
freely around the cell.
But you, my friend, are a eukaryote.
Your cells are bigger, and your DNA is kept
inside a nucleus, which is wrapped up in its
own membrane.
You're also more physically complex than a
prokaryote.
I mean, I haven't met you, but I'm assuming
you are.
And all complex forms of life on our planet
-- plants, animals, fungi, and anything else
that you've ever seen, either with your naked
eye or a cheap microscope -- are eukaryotes.
And they form a single lineage on the Tree
of Life that arose more than two billion years
ago, toward the start of the Proterozoic Eon.
Needless to say, the appearance of this lineage
completely revolutionized the nature of life
on Earth.
For the first time, life could become larger
than a single cell.
This made possible the enormous diversity
of living things that we see today: you, me,
yeast, bumblebees, blue whales, all of it.

English: 
So, understandably, scientists have puzzled
for hundreds of years over what made this
revolution possible.
And around the middle of the 20th century,
an explanation started to come together that
remains the prevailing theory to this day.
It hypothesizes that all eukaryotes are the
result of an ancient, random act of endosymbiosis.
The thinking goes, in the incredibly distant
past, the thinking goes, some bacteria started
living within another larger bacterium.
This relationship became symbiotic, where
each organism benefited equally from the presence
of the other.
Over time, the “guests” and the “host”
in this arrangement became inseparable.
They became one living thing.
And the evidence to support this theory can
be found in your own cells.
Because you're a eukaryote, you have stuff
inside your cells that prokaryotes don't have.
These structures do specific things, just
like your organs do, so they're called organelles
-- little organs.
So cute.
And there are two kinds of organelles that
are unlike any others.
First, eukaryotes almost always have mitochondria
in their cells.
You probably remember these from biology class or the internet

Serbian: 
Дакле, разумљиво, научници су се питали стотинама година шта је омогућило ову
револуцију.
И око средине 20. века почела су да се нижу објашњења која су
остала преовлађујућа теорија до дана данашњег.
Хипотетише да су сви еукариоти последица древног, насумичног чина ендосимбиозе.
Уврежено је мишљење да је у невероватно далекој прошлости, неке бактерије су почеле да
живи у другој већој бактерији.
Тај однос је постао симбиотски, при ком је сваки организам имао једнаку корист од присуства
другог.
Временом, "гост" и "домаћин" у овом распореду су постали неодељиви.
Постали су једна жива ствар.
А доказ који би подржао ову теорију може се наћи у вашим сопственим ћелијама.
Зато што сте еукариоти, имате ствари унутар својих ћелија које прокариоти немају.
Те структуре раде одређене ствари, баш као и ваши органи, па су назване органелама
- органићима.
Баш љупко.
И постоје две врсте органела које нису као остале.
Најпре, еукариоти готово увек имају митохондрије у својим ћелијама.
Вероватно се сећате ових са часа биологије или интернета

English: 
as “the powerhouses of the cell” because
they create an energy-storing molecule called
adenosine triphosphate, or ATP.
The second kind are in plant cells, the chloroplasts,
which use chlorophyll to convert sunlight
into sugar.
What’s weird about these two organelles
-- mitochondria and chloroplasts -- is that,
in a lot of ways, they resemble living things.
Specifically, bacteria.
For example, early in the 20th century, biologists
discovered that new mitochondria can only
form when existing mitochondria split into
two.
And the same is true for chloroplasts.
So, cells can’t make new ones.
The organelles themselves have to, basically,
reproduce.
Plus, these organelles are bound in membranes,
like bacteria are.
And some researchers noticed that mitochondria
and chloroplasts just look a lot like bacteria.
Specifically, mitochondria closely resemble
infectious bacteria called Rickettsia in their
size and shape.
Likewise, chloroplasts kind of resemble cyanobacteria.

Serbian: 
као "енерганама ћелије" јер
стварају молекул који похрањује енергију звани аденозин трифосфат или АТП.
Друга врста је у биљним ћелијама, хлоропластима, које користе хлорофил да претовре сунчеву светлост
у шећер.
Оно што је чудно у вези са овим двема органелама - митохондријама и хлоропластима - је то што,
по много чему, личе на живе ствари.
Посебно на бактерије.
На пример, почетком 20. века, биолози су открили да нове митохондрије могу једино да се оформе
када се постојеће митохондрије поделе на две.
Исто важи и за хлоропласте.
Дакле, ћелије не могу да направе нове.
Органеле саме морају да се, у суштини, размноже.
Уз то, ове органеле су ограничене овојницама, као и бактерије.
И неки истраживачи су запазили да митохондрије и хлоропласти баш доста личе на бактерије.
Тачније, митохондрије највише подсећају на заразне бактерије зване Rickettsia по својој
величини и облику.
Слично томе, хлоропласти некако личе на цијанобактерије.

English: 
They both use photosynthesis, and like the
bacteria, chloroplasts have an internal membrane,
which they use to hold their chlorophyll.
All these similarities were pointed out by
early supporters of endosymbiosis more than
a hundred years ago, but most scientists remained
unconvinced.
The theory was revitalized in the ‘60s and
‘70s by American evolutionary biologist
Lynn Margulis and by the 1980s, most of the
scientific community had come around because
there’s one more strikingly weird thing
about these organelles.
Genetic research showed both mitochondria
and chloroplasts contain their own DNA that’s
completely separate from the DNA in the nucleus
of the cell itself!
Then in the late 1990s, scientists examined
the genomes of mitochondria and chloroplasts,
founding that mitochondrial genes are very
similar to the genes in bacteria, like Rickettsia.
And chloroplast genes turned out to be most
like those in cyanobacteria.
So, this combination of anatomical and genetic
similarity really seems to have no other reasonable
explanation: Mitochondria and chloroplasts
must be the descendents of formerly free-living

Serbian: 
И једне и друге користе фотосинтезу, а попут бактерија, хлоропласти имају унутрашњу овојницу,
коју користе за држање свог хлорофила.
Све те сличности су истакле ране присталице ендосимбиозе пре више од
100 година, али је већина научника остала неубеђена.
Теорија је ревитализована 60-их и 70-их од стране америчког еволуционог биолога
Lynn Margulis и до 1980-их, већина научне заједнице се преумила зато што
постоји још једна упечатљиво чудна ствар у вези са тим органелама.
Генетичко истраживање показало је да и митохондрије и хлоропласти садрже сопствену ДНК која је
сасвим одвојена од ДНК у језгру саме ћелије!
Затим, крајем 1990-их, научници су испитали геноме митохондрија и хлоропласта
откривши да су митохондријски гени веома слични генима у бактеријама попут Rickettsia.
А испоставило се да гени хлоропласта највише личе на оне у цијанобактеријама.
Дакле, ова комбинација анатомских и генетичких сличности стварно изгледа да нема ниједно друго разумно
објашњење: Митохондрије и хлоропласти мора да су потомци пређашњих слободноживећих

Serbian: 
бактерија које су се некако заглавиле у нашим ћелијама.
Али, како су тамо доспеле?
Па, нико није сигуран.
Може бити да је пре две милијарде година ћелија домаћин покушавала да поједе ћелију госта,
али је поједена ћелија остала читава.
Или су се гости можда настанили као паразити.
Или је то могао бити некакав облик симбиозе који је користио и домаћинима и гостима од
почетка; као што цревне бактерије живе у свима нама.
Једноставно не знамо.
Оно што знамо је то да што је дуже овај однос трајао, то су све више међусобно зависни
гости и
домаћини постајали.
Временом, преци митохондрија су престали да се понашају као независни организми и постали су
творнице АТП-а.
Слично томе, хлоропласти су постали мале, творнице шећера на соларни погон.
Оне више нису биле засебне живе ствари.
Оне су биле део ћелије.
Ок, дакле два микроба која су се међусобно сударила успела су да промене ток историје.
То је довољно чудно.
Али оно што је још невероватније је то што изгледа да се ово догодило барем трипут
у историји Земље!

English: 
bacteria that somehow got … stuck … in
our cells.
But, … how did they get there?
Well, no one’s sure.
It may have been that, 2 billion years ago,
a host cell was trying to eat a guest cell,
but the eaten cell stayed in tact.
Or maybe the guests took up residence as parasites.
Or it could have been some sort of symbiosis
that benefitted both hosts and guests from
the start; like the gut bacteria living inside
all of us.
We just don’t know.
What we do know is that the longer this relationship
lasted, the more dependent on each other.
the guests and
hosts became.
Over time, the ancestors of mitochondria stopped
behaving like independent organisms and became
ATP factories.
Likewise, chloroplasts became little, solar-powered
sugar factories.
They were no longer separate living things.
They were part of the cell.
OK, so two microbes that bumped into each
other managed to change the course of history.
That’s weird enough.
But what’s even more amazing is that this
seems to have happened at least three times
in Earth’s history!

English: 
The first time it happened was when some prokaryote
got stuck in another cell and eventually became
mitochondria, marking the origin of the eukaryotes.
This probably happened at least 2.4 billion
years ago, because the oldest known fossils
of eukaryotes -- masses of fungal cells found
in South Africa in 2017 -- are that old.
But then this phenomenon happened a second
time, when cyanobacteria set up shop inside
some eurkaryotic cell, and eventually became
chloroplasts, which in turn made plant life
possible.
This happened at least 1.6 billion years ago
-- the age of the earliest known photosynthetic,
plant-like things: red algae.
But maybe the most strange occurrence happened
only recently -- by which I mean some 450
million years ago -- when yet another lineage
of single-celled eukaryotes swallowed up cells
of red algae.
This event marked the origin of the group
that includes brown algae, like kelp.
And because of it, kelp cells contain the
ancestral remains of a red algae cell, with
chloroplasts inside of that!
So, endosymbiosis -- and the origin of eukaryotes
that it caused -- is a big deal in the story
of life on Earth.

Serbian: 
Први пут се десило када се неки прокариот заглавио у другој ћелији и на крају постао
митохондрија, означивши почетак еукариота.
То се вероватно догодило бар пре 2,4 милијарди година, зато што су најстарији познати фосили
еукариота - масе гљивичних ћелија пронађени у Јужној Африци 2017. - толико стари.
Али, овај феномен десио се други пут, када су цијанобактерије отвориле радњу унутар
неке еукариотске ћелије, и најзад постале хлоропласти, што је заузврат учинило могућим
живот биљака.
То се десило бар пре 1,6 милијарди година - доба најраније познате фотосинтетичке,
биљколиких ствари: црвених алги.
Али, можда се најчуднији догађај десио тек недавно - под чим подразумевам пре неких 450
милиона година - када је још једна линија једноћелијских еукариота прогутала ћелије
црвених алги.
Овај догађај означио је почетак групе која обухвата мрке алге као што је келп.
И због овога, ћелије келпа садрже предачке остатке ћелије црвених алги са
хлоропластима унутар тога!
Дакле, ендосимбиоза - и почетак еукариота који је изазаван - велика је ствар у причи
живота на Земљи.

English: 
Now don’t get me wrong!
Prokaryotes are awesome!
They’re still the most numerous and diverse
organisms on Earth, and they’ve managed
to exploit just about every environment on
the planet.
But only eukaryotes have special organelles
that provide them with energy.
And these little engines have allowed us to
grow bigger and more complex, forming the
visible, multicellular life that we know today.
Usually, we look to the fossil record to understand
the story of our origins.
But maybe the most important story of all
is fossilized within our own cells, and the
cells of everyone you’ve ever met, and every
living thing you’ve ever seen.
What do you want to know about the story of
life on Earth?
Let us know in the comments.
And don’t forget to go to youtube.com/eons
and subscribe!
Now do yourself a favor and check out some
of our sister channels from PBS Digital Studios.
Your brain will thank you!

Serbian: 
Е сад, немојте ме погрешно схватити!
Прокариоти су сјајни!
Они су и даље најбројнији и најразноврснији организми на Земљи и успели су
да искористе баш свако окружење на планети.
Али, само еукариоти имају посебне органеле које их опскрбљују енергијом.
И ти мали мотори су нам омогућили да порастемо већи и сложенији, образујући
видљиви, вишећелијски живот какав данас познајемо.
Обично гледамо у фосилни запис да би разумели причу о нашем пореклу.
Али, можда је најважнија од свих прича фосилизована унутар наших сопствених ћелија, и
ћелија свакога ког сте икада срели, и сваког живог створа ког сте икада видели.
Шта желите знати о причи живота на Земљи?
Јавите нам у коментарима.
И не заборавите да одете на youtube.com/eons and subscribe!
Учините сад себи услугу и погледајте неке од наших сестринских канала из PBS Digital Studios.
Ваш мозак ће вам захвалити!
