Naziv kursa: Kurs za tehničare, Windows i mrežne administratore
Podgrupa: Boot – podizanje kompjutera
Naziv lekcije: MBR, GPT, UEFI (1. lekcija po redu)
Trajanje lekcije: 01:04:25
0:00
Dobar dan. U ovom filmu ćemo proučavati kako radi MBR, kako radi Boot, podizanje Windowsa, a shvatićemo i šta su to GPT i UEFI. Tj, razmotrićemo stare i nove tipove BIOS-a. Ukratko, ovaj film je posvećen procesu Boot-a, tj. podizanja kompjutera. Videćemo kako je sve vezano za ono postavljeno na hard-disku. Uopšte, udubićemo se u konstrukciju sistema.
0:27
Počinjemo. Ovde imam prenosivu memoriju koja se povezuje preko USB-a. Kako kažu u narodu, fleš. On je butabilan, sa njega se sistem može podići. Prvo sa njega želim da skinem fajlove koji nisu neophodni za podizanje.
0:44
Spremam se da izbrišem sve sem foldera Sources, foldera Boot i fajla Bootmgr. Brišem. Dalje je višak u folderu Sources.
0:58
Brišemo sve osim fajla Boot.wim. Ovaj Boot.wim koji ovde imamo je slika za podizanje WinPE-a. U njemu je WinPE. Ovde bi moglo da bude i nešto drugo, ono što nam je potrebno, slika onog operativnog sistema i programa koje treba da pokrenemo. Uostalom, u ovom slučaju nas ne interesuje šta se konkretno pokreće. Sada izučavamo sam mehanizam podizanja, sam mehanizam Boot-a. Šta će biti na etapi posle podizanja nas sada ne interesuje.
1:30
U ovom trenutku se bavimo time koji je minimalni skup fajlova potreban za Boot. To može biti Boot.wim, neki instalacioni program. Inače, imamo poseban film o tome kako pravimo taj Wim. Tamo to radimo na primeru WinPE. Još je neophodan fajl Bootmgr. Takođe brišem sve iz foldera Boot, osim fajlova BCD i Boot.sdi.
1:56
Gotovo. Brišemo sve odavde... I hajde da sada obratimo pažnju na to šta nam je sve ostalo. Ovo je samo sve neophodno za Boot.
2:07
Hajde da popričamo o ovim fajlovima. Prvo, Bootmgr. To je prvi fajl koji se pokreće. To je ono što pokreće operativni sistem. Pre toga se pokreće nulta staza hard-diska u celini, a onda zapis za podizanje aktivne particije. Inače, ovo o čemu sada govorimo o boot-u nije samo za podizanje sa fleša, već i za bilo koje podizanje. Na primer, uzmimo običan Windows. Šta on ima na disku C? Tu takođe imamo Bootmgr. Uostalom, ovde je Bootmgr sakriven. Sada ću vam pokazati gde je on sakriven u Windowsu. Istražićemo to sa tačke gledišta podizanja prenosivog uređaja za podizanje, sa fleša. To je sve takođe primenjivo i sa običnog Windowsa. Ali na običnom Windowsu se sve to krije na ovoj ovde particiji.
2:55
To je particija za podizanje. Kod vas neće imati slovo, pokrenite Change Drive Letter and Path i dajte toj particiji slovo. Onda ćete moći da je pogledate.
3:07
Dakle, ova particija je particija za podizanje. Možete takođe videti da je označena kao Active. Podsećam vas, to je sve običan Windows. I tu vidimo sve one fajlove za podizanje. Tu postoji Bootmgr koji smo pominjali, a postoje folder Boot i fajl BCD. Sve što vam sada govorim se odnosi i na podizanje sa mekog diska i na obično podizanje Windowsa sa hard-diska. Pokazujem na primeru fleša samo zato što se sa njim može eksperimentisati. U pravom Windowsu neću brisati fajlove.
3:38
Obratite pažnju, Windows počevši od Viste razlikuje dve particije. Sam Windows se po pravilu čuva na particiji C. Ali njegovi fajlovi za podizanje se čuvaju na posebnoj particiji.
3:51
Cilj je to da se može šifrovati particija Windowsa pomoću Bitlockera. Šifruje se ceo disk C. Dakle, kako bi se šifrovao ceo disk C pomoću Bitlockera, treba da postoji još nešto, nešto sa strane, nešto spolja što nije šifrovano. Jer ono što počinje da se Bootuje ne može biti šifrovano. Inače kako shvatiti te podatke, kako se podizati? Ne, makar nešto treba da bude jasno i nešifrovano. Upravo tu ulogu igra particija Boot. I treba da shvatimo šta sve postoji na toj particiji Boot, na toj particiji za podizanje. To učimo na primeru USB diska jer se na njemu možemo iživljavati bez posledica. Dakle, Bootmgr je prvo od fajlova što počinje da se podiže. A o svim tim malim programima na početku diska, pa na početku particije ćemo govoriti uskoro.
4:44
Prvi fajl koji se ubacuje u operativnu memoriju i koji dobija upravljanje je Bootmgr i on nam predstavlja spisak operativnih sistema ako ih imamo nekoliko. A ako nešto ne valja, upravo on nam nudi da se podignemo u Safe Mode-u. Ali kako on zna koje imamo operativne sisteme i gde su nam? Koji meni da stavimo što se tiče podizanja, koji će izbor biti po difoltu?
5:07
Gde je ta baza podataka koja sve zna i koju koristi program koji se nalazi u Bootmgr-u? Dakle, ta baza podataka se nalazi u folderu Boot, u fajlu BCD. Hajde da pogledamo tu bazu podataka i čak je možda i izmenimo. Windows ima ugrađenu mogućnost da je menja pomoću komandi. Uskoro ćemo videti i grafički instrument koji takođe radi sa tom bazom podataka. Da počnemo od ugrađenih instrumenata. Program BCDEdit radi sa podacima za podizanje, pokazuje nam je i omogućava da je menjamo. Taj program se nalazi u folderu Windows/System32. Šta može biti više ugrađeno u Windows od ovakvih programa?
5:46
Pogledajte, ovde postoji program BCDEdit.exe. On se ugrađuje upravo u tu bazu podataka i omogućava da se uređuje njen sadržaj. Pokrećemo BCDEdit.
5:57
Vidimo da imamo BCD, ali ne mešajte. To nije ovaj BCD, već naš eksperimentalni BCD. BCDEdit po difoltu, automatski ide na BCD Windowsa, pokazuje ovaj ovde BCD, BCD Windowsa u čijem je kompletu.
6:13
Ovde takođe postoji BCD. BCD je mala baza podataka posvećena tome kako se radi učitavanje. Tu bazu koristi i učitava je upravo Bootmgr. I pogledajte, na našoj sakrivenoj particiji Windowsa takođe postoji BootBCD.
6:32
Po difoltu BCDEdit pokazuje podatke koji se odnose na njegov Windows, ali mogu da mu naredim da pokaže podatke iz druge baze podataka pomoću komande sleš store. I navodim adresu proizvoljnog fajla. Folder Boot. Imajte u vidu, obavezno je da to bude u folderu pod nazivom Boot. Ne može se promeniti ime tog foldera jer se program koji se nalazi u Bootmgr obraća konkretnom imenu foldera, folderu pod nazivom Boot. Bootmgr traži svoju bazu podataka samo u folderu Boot i samo u fajlu BCD. Uostalom, neki rade razne krekove kako bi tražio tu bazu podataka na drugom mestu, ali sa tačke gledišta Majkrosofta, to je samo tamo.
7:10
Inače, obratite pažnju, on je ovde napravio fajlove loga jer sam se obratio bazi podataka... I program mi je pokazao šta je u tom BCD-u.
7:22
Hajde da sada uporedimo baze podataka sa podacima za podizanje sistema sa običnim Windowsom, što imamo gore. Obični Windows počinje podizanje nakon što je Bootmgr našao ono što se nalazi u bazi podataka BCD-a i nakon što nam je predstavio varijante za podizanje. Odabrali smo jedinu varijantu koju ovde imamo u ovom slučaju. Onda kompjuter predaje upravljanje fajlu WinLoad.exe. On već sam podiže Windows. A sada hajde da to uporedimo sa onime što je u mojim fajlovima za podizanje na mom USB disku.
7:57
Tamo je u bazi podataka navedeno, ovde dole...
8:02
Takođe da se preda upravljanje fajlu Winload.exe. Ali pomoću RamDisk jednako Boot.wim. Šta znači RamDisk jednako? To znači: prvo uzmi fajl Boot.wim i učitaj ga u operativnu memoriju. Napravi tamo virtuelni hard-disk. Tek kasnije sa njega pokreni Windows. Ali zašto prvo stavljati pomoću fajla u Windowsu virtuelni disk u operativnu memoriju, prvo učitavati, pa tek onda pokretati? Zašto jednostavno ne pokrenuti kao i uvek? Zato što učitavanje hard-diska, može se reći, jede dva puta više operativne memorije. Fajl se prvo kopira na RamDisk, a drugi put je operativna memorija potrebna za njegov uobičajeni rad. Razlog je u tome što operativni sistem mora da piše nešto na hard-disku. Ne može raditi sa diska koji je Read-Only. Zato, kada učitavamo operativni sistem sa nekog diska sa kojeg možemo samo da čitamo jer je to, recimo, CD-ROM, ili samo pokrećemo neki Image u svojstvu operativnog sistema, u tom slučaju taj Image prvo treba prepisati u operativnu memoriju, i od njega napraviti virtuelni disk. Tamošnji operativni sistem primaće taj virtuelni disk kao najobičniji hard-disk mada on faktički piše u operativnu memoriju.
9:14
Na takav način on ispravlja samo kopiju originalnih, početnih podataka. Ostatak ostaje netaknut. A sada da pokrenemo Enum All kako bismo razjasnili još jednu važnu stvar.
9:27
Kada koristimo RamDisk, potreban nam je još jedan pomoćni fajl, pod nazivom Boot SDI. Taj pomoćni fajl počinje sam Boot. Omogućite mi da vam kažem šta je u tom fajlu Boot.sdi. On je vrlo mali, kao što vidite... Na ovom crtežu to nije baš kao u našem slučaju. To je ovaj PXEBoot. Radi se o tome što se ceo proces o kojem vam sada objašnjavam može uraditi preko mreže. Tj, Windows se može podići bez diska za podizanje, bez USB diska, samo treba pritisnuti F12 kada se kompjuter uključuje. Tada dobija podatke o podizanju preko mreže, tj. Windows se može podići sa hard-diska, sa mekog diska, sa mekog USB diska ili preko mreže. U svim tim slučajevima je proces potpuno isti. Samo se ova slika odnosi na jedan detalj podizanja preko mreže.
10:21
Ali to nema veze. U svakom slučaju ovde imamo Bootmgr... Razlika je ta što se pri običnom podizanju izvršava nešto od samog početka hard-diska. Tu je umesto ovoga, ovaj .com fajl.
10:36
Prilikom podizanja preko mreže je takva razlika. Dakle, Bootmgr učitava fajlove u baze podataka, predstavlja nam mogućnosti podizanja, a kada odaberemo varijantu da se učitamo sa RamDiska koristeći odgovarajući fajl Boot.wim, on predaje upravljanje fajlu Boot.sdi. Tu postoji header početka podizanja jer počinje da radi kao poseban sistem. Još postoji priprema fajl tablice. Ta tablica fajlova ukazuje na fajlove koji su u fajlu Boot.wim. To je osnova, Template. I tu postoje veze, unutar Boot.wim. Uostalom, znajte ovo – postoji fajl Boot.sdi. On je obavezan uz fajl Boot.wim. Treba da uvek ide sa njime u kompletu, ali samo kada se radi o podizanju sa RamDiska.
11:25
Pogledajte, u slučaju mog običnog Windowsa, gde ne dolazi do podizanja sa RamDiska, tamo nemam fajl Boot.sdi. Pokazaću vam to sada.
11:40
Pogledaćemo disk F. Vidite, ovde nema fajla Boot.sdi. Ispada da istovremeno poredimo podizanje pomoću RamDiska i bez njega. Hajde da uporedimo fajlove za učitavanje.
11:56
Tamo postoji Boot.sdi, a ovde ga nema... Zato što se ovde Windows pre svega podiže kao RamDisk. A ovde on to ne radi.
12:08
Dakle, fajl Boot.sdi smo razmotrili. I videli smo šta znači RamDisk jednako.
12:15
Kada se sve učita u RamDisk, sa RamDiska počinje da se učitava WinLoad.exe. Obični WinLoad.exe, kao i svuda. Na primer, ovaj parametar određuje koji jezik ćemo odabrati na kojem će u ovom slučaju raditi WinPE. Pogledajte, ovde imamo mnogo jezika.
12:36
U ovaj jezik spada Bootmgr.mui. A sada da vidimo da li će raditi onaj naš disk za podizanje sistema koji smo sada napravili brisanjem svega što nije obavezno. Uklonimo i Log fajlove, izbrišimo ih.
12:52
I pogledajte koje fajlove smo ostavili. BCD, baze podataka, boot.sdi, fajl Template, pomoćni fajl za RamDisk. Dalje, u Sources nam je potreban fajl Boot.wim... Tu je.
13:07
I Bootmgr – nema više ničega. A sada da izvučemo disk. Restartujemo kompjuter. I prelazimo na VMware, da vidimo da li će nam ovo raditi.
13:20
Test USB. Dalje, program VMware ne podržava podizanje sa fleša, sa USB diska. Dok radimo u VMware, podižemo se sa USB diska pomoću dodatnog programa. U Settings stavljamo u virtuelni čitač CD-ROM, što je ovaj fajl – plpbt. Ovde postoji veoma poznat mali program koji podiže kompjuter sa CD-ROM-a i predaje upravljanje nečemu drugom, kao da je učitavanje bilo sa tog drugog uređaja. Upravljanje se predaje stazici za podizanje nekog drugog uređaja, konkretno – USB disku. Sada ću vam pokazati gde možete da skinete taj program, taj ISO, sliku diska za podizanje. Evo ovde. Potpuno je besplatan, zove se Plop.
14:14
Skidamo ga.
14:22
Odatle dobijamo samo ISO fajl. Samo to nam treba.
14:27
Pomoću tog ISO fajla podižemo kompjuter. Hajde da uklonimo sve suvišno.
14:33
Kada se učitamo sa ovoga, vidimo ovakve zvezdice i možemo da odaberemo na koji uređaj da predamo upravljanje. Na primer, biramo USB. Naravno, prvo ga ubacujemo u kompjuter. I odmah se podižemo sa USB diska. U ovom slučaju zbog nečega ne radi.
14:53
Kasnije ćemo dodati još neke fajlove tu i pokušaćemo ponovo. Hajde da za sada formatiramo naš USB disk sa kojeg svejedno ne uspevamo da se učitamo. Da popričamo o MBR-u. Master Boot Record – glavni zapis za učitavanje. MBR je prvo mesto na hard-disku gde se stavlja upravljanje prilikom uključivanja kompjutera. Postoje dva standarda takvih zapisa. MBR je stari standard. O novom standardu ćemo govoriti kasnije u filmu. Počevši od Windowsa 8, Majkrosoft je mnogo više počeo da traži novi sistem pod nazivom GPT i koji odgovara BIOS-u UEFI. U drugom delu filma ćemo govoriti o svemu tome što je novo. Ne paničite ako vam svi ovi nazivi nisu poznati. Na ovom času ćemo se baviti svime ovime i saznati sve ovo.
15:41
Dakle, MBR. Taj zapis se nalazi na samom početku diska, na njegovoj nultoj stazici. Sada ćemo ga pogledati pomoću programa koji gleda disk, da tako kažemo, bez šminke. Taj program gleda disk grubo i prikazuje nam sve podatke na njemu onako kako postoje. MBR se, kao što rekoh, nalazi na samom početku diska i njemu, MBR-u, upravljanje predaje BIOS. BIOS je fizički čip koji se nalazi na matičnoj ploči kompjutera i koji prvi na kompjuteru dobija upravljanje i proverava razne komponente kompjutera da li rade, a dalje u memoriji BIOS-a imamo gde dalje da predaje upravljanje, da li hard-disk ili USB disk, CD-ROM-u i tako dalje. Dalje, stari BIOS ne shvata strukturu fajlova na disku. On ne ume da se obraća fajlovima. Predaje upravljanje prvom sektoru, prvoj stazici za upravljanje diska za razliku od novog BIOS-a UEFI, koji ume da čita fajlove na disku.
16:43
Vidimo u heksadecimalnoj predstavi MBR i početak mog USB diska. Ovde se prvo predaje upravljanje ako se sa njega podižemo.
16:53
Hard-disk sadrži nekoliko magnetnih ploča koje liče na vinil. Na svakom disku imamo mnogo krugova ili stazica. Kako bi se fizički ukazalo hard-disku gde da čita ili piše, moramo mu navesti broj staze ili cilindra. Cilindar čine sve istoimene stazice, jedna nad drugom, tj. na različitim pločama. Tj, stazica određene veličine na određenom mestu na magnetnoj ploči postoji i na drugim magnetnim pločama. Zato, prvo – treba da odredimo hard-disku kojoj stazici da se obrati, ali i koja glava za čitanje nas interesuje, koji plastični disk nas interesuje.
17:31
Tj, biramo od svih istoimenih stazica. Na primer, biramo treću glavu. Hard-disk čita odavde, a ne odavde.
17:39
Dalje preciziramo sektor. Sektor ima oblik parčeta torte i kada ga navedemo, dobijamo deo stazice. Tako se zadaje mesto odakle se čita ili gde se piše – cilindar ili sektor. Dakle, MBR na hard-disku se fizički nalazi na samom početku, na samom kraju, na prvom plastičnom delu.
17:58
Evo logičke predstave magnetnog diska. Fizički izgleda kao običan krug sa magnetnim pokrivačem.
18:06
Nulti sektor nulte staze. Ovde BIOS predaje upravljanje nakon što sam sve uradi.
18:13
Evo teksta MBR-a u heksadecimalnim ciframa. Svaki bajt je predstavljen sa dve heksadecimalne cifre. Tako ove podatke predstavlja program pomoću kojeg sada proučavam svoj USB disk. Gledam podatke na njemu samo u obliku niza bajtova.
18:32
Na kraju našeg diska imamo nule, nemamo nikakve fajlove. Inače, kako smo već mnogo puta govorili, kada brišemo fajlove, njihovi podaci se ne anuliraju, samo se veza sa tim fajlovima briše iz tablice fajlova. Dakle, pomoću ovog programa sam otvorio ogroman niz bajtova mog diska. Ne slučajno, već jer je taj program u toku sa standardima i ume da nam objasni šta je ovde gde i šta znači. On zna opšte dogovore koji glase kojem mestu ovde odgovara koja vrednost. Hajde da pogledamo sastav MBR-a, Master Boot Recorda.
19:08
Prvo ovo ograničeno crvenim. Levo vidimo adresu ili vezu sa početkom diska. Na početku je adresa nula, dalje je ovo adresa jedan, ovo je adresa dva, prema rednom broju bajta. Adrese su takođe napisane u heksadecimalnim brojevima.
19:27
Cifra B je dekadni broj 11. C je dvanaest. Inače, imamo i film o heksadecimalnim brojevima, o prenošenju između sistema. Ali nije važno sada. Ove dve cifre u ovom programu označavaju 1 bajt na disku. Ovaj program je razbio podatke po redovima od 16 bajtova. F odgovara heksadecimalnom broju 15. Pošto program pokazuje u redovima od po 16 bajtova, adrese sa leve strane se razlikuju za heksadecimalnu desetku, rastu za po 16.
19:58
Na primer, ovaj bajt ima adresu 12 u heksadecimalnom predstavljanju jer gornja linija takođe pokazuje poslednju cifru adrese. Na primer, ovde je adresa 10 i još B, tako da je adresa 1B. To je heksadecimalni broj. Dakle, na početku diska se nalazi Boot Strap. To je prvi program posle BIOS-a koji dobija upravljanje. BIOS uzima sektor MBR-a, učitava u operativnu memoriju i predaje upravljanje tamo. Kada je pokrenut, taj program preuzima upravljanje kompjuterom.
20:31
A ovde je serijski broj hard-diska. O tome smo nedavno govorili u drugom filmu... U ovom trenutku je taj program traži samo na 4 particije koje su ovde moguće. U standardu MBR postoji mesto samo za 4 particije za podizanje. To je jedno od ograničenja MBR-a. Dakle, program na početku traži koja je od četiri particije označena kao Active. Evo sada one particije koja nam je označena kao Active. Kada bismo na jednom od slobodnih mesta imali podatke o još jednoj particiji, ona više ne bi mogla biti označena kao Active jer samo jedna particija može biti Active.
