
English: 
Transcriber: Palma Mozes
Reviewer: Peter van de Ven
About a year ago, I went
into a dog-meat farm
in a region of Southeast Asia.
My intention for going into the farm
was to document what was
happening to the animals
and to raise awareness about the suffering
that was being committed towards them.
And so as I wandered around the farm,
I came across these buildings.
And inside of each of the buildings
were rows and rows of pens, concrete pens,
where the walls were made of concrete
and the floors were
entirely made of concrete.
And in each of the pens were dogs
with their tails cut off,
their teeth cut out,
and their ears mutilated.
As I continued to wander through the farm,
I saw a recurring pattern.

French: 
Traducteur: Thalis Bussiere
Relecteur: Claire Ghyselen
Il y a un an, j'ai visité une ferme
de chiens pour viande alimentaire
dans une région d'Asie du sud-est.
Mon intention, en visitant cette ferme,
était de documenter
ce qui arrivait aux animaux
et de sensibiliser les gens
à la souffrance qui leur était infligée.
Alors que j'explorais la ferme,
je suis tombé sur des bâtiments.
Et à l'intérieur
se trouvaient des rangées entières
de cages en béton
où les murs étaient en béton
et le sol était entièrement en béton.
Et dans chacune de ces cages
se trouvaient des chiens
avec la queue coupée, les dents arrachées,
et les oreilles mutilées.
À mesure que je parcourais la ferme,
je repérais un schéma récurrent.

Hungarian: 
Fordító: Palma Mozes
Lektor: Zsuzsa Viola
Körülbelül egy évvel ezelőtt
elmentem egy kutyahúsfarmra
Délkelet-Ázsia egyik régiójában.
Azzal a céllal mentem a farmra,
hogy dokumentáljam,
mi történik az állatokkal,
és felhívjam a figyelmet
a nekik okozott szenvedésre.
A farm felfedezése közben
találtam rá ezekre az épületekre.
Az épületek mindegyikében ólak,
betonólak hosszú sorait találtam,
melyeknek a falai is betonból voltak,
és az egész aljzatuk is betonból volt.
Az ólak mindegyikében kutyák voltak,
levágott farokkal, kivágott fogakkal
és megcsonkított fülekkel.
Ahogy továbbmentem a farmon,
felfedeztem egy visszatérő mintát.

Hungarian: 
A kutyákon mély vágások, nyílt sebek
és véres sebhelyek voltak láthatók,
amiket a többi kutya okozott,
akik az extrém unalom, frusztráció
és gyakran az őrület miatt odáig jutottak,
hogy elkezdték megtámadni
és kannibalizálni a többieket.
Így egy pillanatra
magamba fordultam a farmon,
és csak álltam ott, és azt mondtam:
Hogyan tehetjük meg mindezt?
Hogy képes az ember igazolni, hogy
ennyi szörnyűséget okoz más élőlényeknek,
akik érzésekkel rendelkeznek,
tudatuknál vannak és érző lények?
A történetünkkel az a probléma,
hogy nem teljesen igaz.
Két különbség van aközött,
amit most elmondtam,
és a valós történet között.
A két különbség az,
hogy nem kutyahús farm volt
Délkelet-Ázsiában,
hanem egy sertésfarm,
Angliában.
De a történet minden egyéb része igaz.
Betonólak véget nem érő sorai.
Disznók levágott farokkal, kivágott
fogakkal és megcsonkított fülekkel.
Mély, nyílt sebek,
véres sérülések és vágások,
melyeket az őrülettől és mély unalomtól
szenvedő többi állat okozott,

English: 
A theme of dogs with deep lacerations,
open wounds and bloody sores
that had been caused by the other dogs,
who had from their extreme boredom,
frustration and even insanity
chosen to attack
and cannibalise the other dogs.
And so I took a moment
to myself on the farm,
and I stood there and I said,
How can we do this?
How can humans justify doing so many
horrible things to other living beings
who feel and who are conscious
and who are sentient?
The problem with our story
is that it's not, actually, entirely true.
There's two differences
between the story I just told
and the story that's true.
The two differences are
it wasn't a dog meat farm
in Southeast Asia;
it was a pig farm ...
in England.
But everything else
about that story is the same.
Rows and rows and rows of concrete pens.
Pigs with their tails chopped off,
their teeth cut out, mutilated ears.
Pigs with deep open wounds, bloody sores
and lacerations caused by the other pigs,
who were suffering from insanity
and intense boredom

French: 
Celui de chiens avec de sévères coupures,
des plaies ouvertes et sanglantes
qui avaient été causées 
par les autres chiens,
qui, à cause de leur ennui extrême,
leur frustration et même leur démence,
avaient fini par attaquer
et cannibaliser les autres chiens.
Alors, je me suis arrêté 
un moment dans la ferme
et je me suis dit :
« Comment peut-on faire ça ?
Comment les humains peuvent-ils justifier
d'infliger tant d'atrocités
à d'autres êtres vivants qui ressentent,
sont conscients et sensibles ? »
Le problème avec mon histoire, cela dit,
c'est qu'elle n'est pas entièrement vraie.
Il y a deux différences entre l'histoire
que je viens de raconter, et la vraie.
Et les voici :
ce n'était pas une ferme de chiens
d'Asie du sud-est
mais une ferme de cochons
en Angleterre.
Mais tout le reste est identique.
Des rangées entières de cages en béton.
Des cochons avec la queue coupée, les
dents arrachées, les oreilles mutilées.
Des cochons avec de profondes blessures,
ouvertes et sanglantes,
causées par d'autres cochons
qui souffraient de démence

Hungarian: 
amiért az volt a végzetük,
hogy egész életüket ezekben
a börtöncellákban kell tölteniük anélkül,
hogy valaha is kimehetnének a szabadba,
és friss levegőt szívhatnának,
vagy megérezhetnék a napfényt.
Így hát ott álltam, és ugyanazokat
a kérdéseket tettem föl magamnak.
De azt is mondtam magamnak, hogy:
Hogyan képesek jó, kedves
és együttérző emberek
részt venni egy olyan rendszerben,
ami ennyi erőszakot és szükségtelen
szenvedést állandósít másokkal szemben?
Mindannyian láttunk már,
vagy legalábbis hallottunk farmokon
és vágóhidakon készült felvételekről,
amik felfedik a rejtett szörnyűségeket,
amik e létesítményekben történnek.
Legtöbben ledöbbenünk, felháborodunk,
talán bosszúsak, netán dühösek is leszünk.
De általában valami olyasmit mondunk,
hogy: "De ez egy másik országban történt,
talán Amerikában.
Ez csak egy rossz tenyésztő
vagy egy rossz gyakorlat,
de nem jellemző az egész iparágra."
Vagy: "Igen, de azok az állati
eredetű termékek, amiket én veszek,

French: 
et d'extrême ennui
car ils étaient destinés
à passer le reste de leur vie
dans ces cellules
sans jamais pouvoir aller dehors
et respirer l'air frais
ou prendre le soleil.
Et donc je me suis arrêté
et me suis posé ces mêmes questions.
Mais je me suis dit :
« Comment des gens bons,
bienveillants et compatissants
peuvent être impliqués dans un système
qui inflige tant de violence
et de souffrance inutile à autrui ? »
Nous avons tous vu
ou au moins entendu parler
de ces vidéos de fermes et d'abattoirs
qui révèlent les horreurs cachées
ayant lieu dans ces installations.
La plupart d'entre nous sont choqués,
répugnés, perturbés, voire même en colère.
Mais en général nous disons :
« Bon, c'est dans un pays différent,
c'est peut-être en Amérique.
Ou c'est un mauvais fermier
ou une mauvaise pratique,
mais ça ne représente pas
toute l'industrie. »
Ou nous disons : « Oui, mais je sais
que les produits que j'achète
viennent de fermiers qui aiment
leurs animaux comme leurs enfants,

English: 
because they were destined
to spend the rest of their life
in these prison cells
without ever being able to go outside
and breath fresh air
or experience sunlight.
And so I stood there,
and I asked myself those same questions.
But I said to myself,
How can good, kind
and compassionate people
be involved in a system
that perpetuates so much violence
and needless suffering onto others?
Now, we've all seen
or at least heard about footage
taken from farms and slaughterhouses
that reveals the hidden horrors
that happen within these facilities.
Most of us become shocked, appalled,
maybe upset, maybe even angry.
But then we normally say something like,
"Well, that's in a different country,
that's in America perhaps.
Or that's one bad farmer
or one bad practice,
but it doesn't represent
the industry as a whole."
Or we say, "Yes, but I know
that the animal products I buy
come from farmers who love their animals
like their children,

Hungarian: 
olyan gazdáktól valók, akik úgy szeretik
az állataikat, mint a gyerekeiket,
és olyan vágóhidakon ölik meg őket,
ahol az humánusan történik."
A struccpolitika olyan kognitív torzítás,
ami miatt, ha olyan információba
ütközünk, ami bosszantó vagy akár sértő,
vagy olyan kihívás elé állít minket,
amivel talán nem akarunk szembe nézni,
akkor elfordulunk.
Elbújunk előle.
Úgy teszünk, mintha nem létezne.
A homokba dugjuk a fejünket,
innen ered a "struccpolitika" elnevezés.
A farmokat és vágóhidakat újra és újra
leleplezik azokért a borzalmakért,
amelyek az ott tartott
állatokkal történnek.
És nem csak az ipari
állattartásról beszélek.
Helyi, bio, jóléti, humánus –
semmi különbség nincs köztük;
mindegyikről lerántották már a leplet.
2017-ben társalkotója voltam "A remény
és dicsőség földje" c. dokumentumfilmnek,
amely az egyesült királyságbeli
állattenyésztést mutatja be.
A filmben olyan felvételeket használtunk,

English: 
and they're killed in slaughterhouses
where it's performed so called humanely."
The ostrich effect is a cognitive bias
where when confronted with information
that is upsetting, potentially offensive,
or makes us challenge ourselves in a way
that we perhaps don't want
to be challenged, we turn away.
We hide for it.
We pretend that it doesn't exist.
We bury our heads in the sand,
hence the name "the ostrich effect."
Now, time after time after time,
farms and slaughterhouses are exposed
for the horrible things
that happen to animals within them.
And I'm not just talking
about factory farms.
Local, organic, high welfare, humane,
it makes no difference;
they have all been exposed.
In 2017, I co-created a documentary
called "Land of Hope and Glory,"
which was an exposé
of UK land-animal farming.
And so we used a footage

French: 
et ils sont tués dans des abattoirs
qui font cela "humainement". »
Le syndrome de l'autruche
est un biais cognitif
où lorsque nous sommes 
confrontés à une information
qui est perturbante,
potentiellement offensante,
ou qui nous pousse à remettre en cause
ce que nous ne voulons pas
remettre en cause,
nous la rejetons.
Nous la camouflons.
Nous prétendons qu'elle n'existe pas.
Nous enfouissons nos têtes dans le sable,
d'où son nom « syndrome de l'autruche ».
Maintenant, de plus en plus,
les fermes et les abattoirs sont exposés
pour les atrocités qu'ils commettent
envers les animaux.
Et je ne parle pas que
de l'élevage industriel.
Local, bio, bien-être animal, 
il n'y a aucune différence ;
elles ont toutes été exposées.
En 2017, j'ai co-créé un documentaire
intitulé « Terre d'Espoir et de Gloire »,
qui exposait l'élevage terrestre
au Royaume-Uni.
Nous avons utilisé des vidéos

Hungarian: 
amelyeket több mint 100 különböző
brit farmon és vágóhídon készítettünk
Skóciától egészen Cornwallig,
Walestől egészen Norfolkig.
Dokumentáltuk, hogy mi történik
az állatokkal születésüktől halálukig.
A film kapcsán a leggyakoribb
kritikák egyike az, hogy azt mondják:
"Ez a film nem
az Egyesült Királyságban készült.
Ilyen nem történik itt. Ez nem fair.
Ez nem igazán jellemző."
Tudtuk, hogy ilyen hozzászólásokat
és kritikákat fogunk kapni,
ezért a film készítése során
rendkívül fontos volt a számunkra,
hogy ne csak egy-egy kivételes,
illegális állatkínzást mutassunk be,
hanem valóban megmutassuk
az ipari szabványok szerint legálisan
és jóléti tartásban történő gyakorlatokat.
Például megmutatjuk a sertések
gázkamrákban történő elgázosítását,
melynek során az évente levágott
teljes sertésállomány harmadát
úgy mészárolják le,
hogy beterelik őket egy ketrecbe,
amit ledobnak
egy szén-dioxiddal teli kamrába,
ami annyira irtózatos érzés,
hogy a disznók elkezdenek zihálni,

French: 
tournées dans plus de 100 fermes
et abattoirs du Royaume-Uni,
de l'Écosse jusqu'en Cornouailles,
du Pays de Galles jusqu'à Norfolk.
Et nous avons documenté ce qui arrive
aux animaux, de la naissance à la mort.
L'une des critiques les plus communes
que nous avons reçues pour ce documentaire
était : « Ces vidéos ne viennent pas
du Royaume-Uni.
Cela ne se produit pas ici. C'est injuste.
Ce n'est pas vraiment représentatif. »
Nous savions que nous recevrions
ces critiques et commentaires,
C'est pourquoi quand nous avons
fait ce documentaire,
il était si important pour nous
de ne pas simplement isoler
de petites séquences illégales de cruauté
mais plutôt de vraiment montrer
des pratiques standard, légales,
approuvées pour le bien-être.
Par exemple, nous montrons le gazage
des cochons dans des chambres à CO2,
où tous les ans, au Royaume-Uni,
un tiers de tous les cochons à abattre
sont tués en étant 
rassemblés dans une cage
qui est ensuite déposée
dans une chambre remplie de CO2
si aversive que les porcs hyperventilent,

English: 
taken from over a 100 different
UK farm and slaughterhouse facilities,
from Scotland down to Cornwall,
from Wales across to Norfolk.
And we documented what happens
to animals from birth to death.
One of the most common criticisms
that people give us for the documentary
is they say, "That footage
isn't from the UK.
That doesn't happen here. That's not fair.
That's not truly representative."
We knew we would get these comments
and criticisms from people,
which is why when we made the documentary,
it was so important to us
that we didn't just single out and isolate
little pockets of illegal animal cruelty
but instead just really show
standard-industry, legally condoned,
welfare-condoned practices.
For example, we show the gassing of pigs
in CO2 gas chambers,
where in the UK every single year,
a third of all the pigs that we slaughter
are killed by being herded into a cage
that's dropped into a chamber
that's filled with CO2
that is so aversive,
it causes the pigs to hyperventilate,

French: 
perdent leur souffle,
commencent à paniquer,
à pousser des cris perçants,
à se débattre,
et se taper la tête partout
jusqu'à ce qu'ils meurent.
Cette méthode est considérée comme
la plus humaine pour l'abattage des porcs,
par notre gouvernement
et les organismes de protection,
et par les gouvernements
et organismes de protection
de la plupart des pays occidentaux.
Nous montrons aussi le gazage
et le broyage de poussins mâles d'un jour,
où chaque année au Royaume-Uni,
jusqu'à 40 millions de poussins mâles
d'un jour sont tués,
soit encore une fois avec du CO2,
soit en étant jetés dans un broyeur géant
alors qu'ils sont conscients,
et ils sont broyés vivants.
Cela se produit parce qu'ils 
ne pondent pas d’œufs.
Cela a lieu dans tous les systèmes
de production d’œufs,
y compris en cage, plein air, bio ;
il n'y a pas de différence.
Nous montrons aussi ce qu'il se passe
dans l'industrie laitière.
Les vaches sont des mammifères comme nous,
donc elles ne produisent
du lait que pour nourrir leurs petits.
Et donc pour qu'un fermier
puisse vendre du lait de vache,
la vache doit avoir un petit,

Hungarian: 
elfogy a levegőjük, pánikba esnek,
elkezdenek visítani, sikítani, rázkódni,
a fejüket ide-oda vagdalni,
míg végül meg nem halnak.
Ez a sertésmészárlás leghumánusabb módja
a kormányunk
és a jóléti szervezetek szerint –
valójában a legtöbb
nyugati ország kormánya
és jóléti szervezete szerint.
Megmutatjuk az egynapos kiskakasok
elgázosítását és ledarálását is,
melynek során az Egyesült Királyságban
minden egyes évben
akár 40 millió egynapos kiskakast
is megölnek vagy CO2 használatával,
vagy úgy, hogy bedobják őket
egy hatalmas darálóba,
amikor még a tudatuknál vannak,
ahol élve ledarálják őket.
Ez azért történik, mert nem tojnak tojást.
És ez minden tojástermelő
rendszerben így van,
akár ketreces, szabadtartású vagy bio,
nincs köztük különbség.
Azt is megmutatjuk,
hogy mi történik a tejiparban.
A tehenek emlősök, akárcsak mi,
vagyis csak azért van tejük,
hogy a kicsinyeiket etessék.
Tehát ahhoz, hogy a gazdának olyan tehene
legyen, aki tejet termel neki a piacra,
a tehénnek ellenie kell,

English: 
become breathless, start panicking,
start screaming and squealing
and thrashing around
and banging their heads around
until they die.
This is considered the most humane
method of pig slaughter,
by our government
and by welfare organizations;
indeed, by governments
and welfare organizations
across most Western countries.
We also show the gassing
and maceration of day-old male chicks,
where in the UK every single year
up to 40 million day-old
male chicks are killed,
either again with the use of CO2,
or by being thrown into a giant macerator
while they are conscious,
and they are ground up alive.
This happens because
they don't produce eggs.
It happens in all systems of egg farming,
including caged, free-range, organic;
it doesn't make a difference.
We also show what happens
in the dairy industry.
Cows are mammals like us,
which means they only produce milk
to feed their children.
And so for a farmer to have a cow
who'll produce milk for him to sell,
the cow needs to have had a child,

Hungarian: 
ami azt jelenti, hogy a gazda erőszakkal
termékenyíti meg a teheneit úgy,
hogy kiköti őket, és úgynevezett
mesterséges megtermékenyítést alkalmaz.
Hogy bemutassam a tejipar
következő folyamatát,
egy személyes élményt szeretnék elmondani,
amit még 2017-ben szereztem.
Az első tejgazdasági
látogatásom során történt.
Én és néhány társam azért mentünk oda,
hogy megmutassuk,
mi történik az állatokkal.
Felvettük és terjesztettük a történeteket
figyelemfelkeltés céljából.
A gazda tudta, hogy ott vagyunk,
látott bennünket,
de úgy tűnt, nem zavarja a jelenlétünk.
Körbejártuk a farmot egy ideig,
amikor is találtunk egy ólat.
És ebben az ólban volt
egy tehén a kisborjával.
A kicsi akkor születhetett,
mert az anyja még mindig tisztogatta.
A gazda odajött hozzánk.
Majd így szólt: "Most el fogom venni
az anyjától a kicsit."
A tejiparban minden egyes borjút
elválasztanak az anyjától,
általában a születést
követő 48 órán belül,

English: 
which means that the farmer
will forcibly impregnate the cows
by restraining them and using a process
called artificial insemination.
Now, I think to describe
the next process of dairy farming,
I want to talk about a personal
experience I had back in 2017.
It was during my first visit
to a dairy farm.
I and a few others went into the farm,
with the intention to show
what was happening to the animals,
filming their stories,
uploading it to raise awareness.
The farmer knew we were there;
he saw us walking,
and he didn't really seem
too bothered by our presence.
So we wandered around the farm
for a while, and we came across a pen.
And in this pen was a cow with her baby.
And her baby was still so newborn
that the mother cow was still
in the process of cleaning her baby.
The farmer came over to us.
And he said, "I'm going to take the baby
away from the mother now."
Every single calf in the dairy industry
is separated from their mother
normally within 48 hours of being born

French: 
ce qui veut dire que le fermier
va mettre enceintes ses vaches
en utilisant un procédé
appelé « insémination artificielle ».
Maintenant, pour décrire
ce qu'il se passe ensuite,
je voudrais parler d'une expérience
personnelle que j'ai eue en 2017.
C'était au cours de ma première visite
dans une ferme laitière.
Avec quelques amis,
je suis allé dans la ferme
avec pour but de montrer
ce qui arrivait aux animaux,
filmer leurs histoires
et les diffuser pour sensibiliser.
Le fermier savait que nous étions là ;
il nous a vu passer,
et il n'avait pas l'air trop dérangé
par notre présence.
Alors nous avons exploré la ferme
un moment, et nous avons vu un enclos.
Et dans cet enclos,
il y avait une vache avec son veau.
Et son veau était encore si petit
que sa mère était encore 
en train de le nettoyer.
Le fermier est venu vers nous.
Et il a dit : « Je vais séparer le veau
de sa mère maintenant. »
Chaque veau, dans l'industrie laitière,
est séparé de sa mère
généralement dans les 2 jours
suivant sa naissance

Hungarian: 
mert minél több tejet iszik a borjú,
annál kevesebb tejet tud a gazda eladni,
és mi, emberek, meginni.
Így hát csak videóztam és néztem,
amint a gazda bement az ólba
egy talicskával,
felemelte a borjút,
beledobta a talicskába,
majd elindult vele.
Ott álltam az anyatehén mellett.
Addig mentem mellette,
ameddig csak lehetett,
követve a kicsinyét.
Majd a gazda rácsukta
a kaput mindkettőnkre.
Ránéztem az anyára,
ahogy nézte távolodó borját,
amint egyre távolabb
és távolabb került tőle.
Ez volt az utolsó alkalom, hogy látta.
Ekkor felnézett rám,
és a tekintetünk találkozott.
Félelmet láttam benne,
fájdalmat, szomorúságot
és zavarodottságot is.
És abban a pillanatban rájöttem,
hogy az állatok, akiket kizsákmányolunk,

English: 
because the more milk the calf drinks,
the less milk the farmer can sell
and us humans can drink.
And so I filmed and watched
as the farmer proceeded to enter the pen
with a trolley, a wheelbarrow,
and he picked up the calf,
and he threw the calf into the wheelbarrow
and began to walk away with the calf.
I ended up and stood next to the mom.
The two of us walked as far as we could,
following after her child.
And the farmer closed a gate
on both of us.
And I looked at that mother
as she watched her baby
being taken further and further
and further away from her.
Now was the last time
she'd ever see her child.
In that moment she looked up to me,
and our eyes made contact.
I saw fear, I saw anguish, I saw sadness,
and I also saw confusion.
And I realised in that moment
that the animals who we exploit

French: 
car plus le veau boit de lait,
moins il en reste au fermier
pour nous le vendre à nous, humains.
Et donc j'ai filmé et j'ai regardé
le fermier entrer dans l'enclos
avec un chariot, une brouette,
et il a ramassé le veau,
a jeté le veau dans la brouette,
et a commencé à s'éloigner avec lui.
Je me suis retrouvé à côté de la mère.
Nous avons tous les deux marché aussi loin
que possible, pour suivre son veau.
Et le fermier a fermé
une barrière devant nous.
Et j'ai regardé cette mère
qui voyait son bébé
être emmené de plus en plus loin d'elle.
C'était la dernière fois
qu'elle voyait son petit.
À ce moment elle a regardé vers moi,
et nos regards se sont croisés.
J'ai vu de la peur, de l'angoisse,
de la tristesse,
et j'ai aussi vu de la confusion.
Et j'ai réalisé à ce moment-là
que les animaux que l'on exploite

Hungarian: 
nem képesek felfogni,
hogy miért tesszük velük, amit teszünk.
Mert ugye elmagyarázni nem tudjuk nekik.
Nem beszélik a nyelvünket,
és mi sem az övékét.
Ezért állandósult zavart állapotban élnek.
És ekkor eszembe jutottak az alkalmak,
amikor a leginkább féltem életemben,
és hogy milyen gyakran párosult
a félelem zavarodottsággal,
kétértelműséggel, félreértéssel
vagy érthetetlenséggel annak kapcsán,
hogy miért történnek velem ezek a dolgok,
és hogy ezen érzések kombinációi
hogy súlyosbították tovább a félelem,
a magány és az elzártság érzését.
Tegyük fel, hogy tudnánk
beszélni az állatokkal.
Tegyük fel, hogy el tudnánk magyarázni,
hogy miért tesszük velük mindezt.
Mit mondanánk? Mit mondanának önök?
Mit mondanának a tehénnek –
aki anya is abban a pillanatban –,
aki nézi, amint elviszik tőle a kicsinyét?
Azt mondanák, hogy: "Tudom,
hogy anya és matriarchális lény vagy,
és hogy nagyon meg fogod siratni
és gyászolni a gyermeked elvesztését,
de az a baj,

English: 
have no comprehension
of why we do the things we do to them.
I mean, of course,
we can't explain it to them -
they don't speak our language
and nor do we speak theirs -
so they live in a state of confusion.
And I thought about all the times
in my life that I'd been most scared,
and how often that fear
had been coupled with confusion,
an ambiguity, a misunderstanding
or lack of comprehension
about why these things
were happening to me,
and how much worse
combining those two feelings
exacerbated the problem of fear,
loneliness and isolation.
So let's say that we could
talk to the animals.
Let's say that we could explain to them
why we're doing these things to them.
What would we say? What would you say?
What would you say to that cow -
that mother in that moment -
who is watching her baby
being taken away from her?
Would you say, "I know you are
a maternal and matriarchal being
and that you'll greatly mourn
and grieve the loss of your child,
but the thing is

French: 
n'ont aucune idée des raisons
pour lesquelles on leur fait tout cela.
Bien sûr nous ne pouvons pas 
leur expliquer,
ils ne parlent pas notre langue
et nous ne parlons pas la leur,
donc ils vivent dans un état de confusion.
Et j'ai pensé à toutes ces fois
dans ma vie où j'avais eu le plus peur,
et au fait que cette peur
était souvent doublée de confusion,
d'ambigüité, de méprise
ou d'incompréhension
quant à pourquoi ces choses m'arrivaient,
et à quel point l'association 
de ces deux sentiments
exacerbait le sentiment de peur,
de solitude et d'isolation.
Alors imaginons que nous puissions
parler aux animaux,
leur expliquer pourquoi
nous leur faisons ces choses-là.
Que dirions-nous ? Que diriez-vous ?
Que diriez-vous à cette vache -
cette mère à ce moment-là -
qui voit son bébé
être emmené loin d'elle ?
Diriez-vous : « Je sais que tu es
un être maternel et matriarcal
et que tu vas grandement
pleurer la perte de ton petit,
mais le fait est que

Hungarian: 
hogy annyira szeretem a testnedveid ízét
a csésze teámban és kávémban,
vagy szilárdan egy darab hideg sajtként."
Mit mondanának annak a tehénnek,
akit éppen erőszakkal ejtenek teherbe?
Talán azt, hogy: "Tudom, hogy nem akarsz
átesni egy ilyen erőszakos folyamaton,
ami teljesen szükségtelen,
csak azért, hogy elfogyaszthassak
valamit, amit a kicsinyednek termelsz,
de tudod, nekem kicsit kényelmetlen lenne,
ha helyette inkább
zabtejet vennék a boltban."
Mit mondanánk a disznóknak,
akiket épp a gázkamrába eresztenek le?
Azt mondanánk, hogy:
"Látom, hogy rázkódsz,
hallom, hogy visítasz,
és látom, hogy egyértelműen
szenvedsz a fájdalomtól,
de meg kell értened,
hogy annyira szeretem
a húsod ízét két szelet kenyér között,
amit úgy hívok, hogy szendvics."
Vagy azt mondanánk:
"Tudom, hogy szeretnél félelem
és szükségtelen kihasználás nélkül élni,
akárcsak én,
de az a baj,
hogy vegánnak lenni
kicsit extrém, nem gondolod?"
Mert tényleg, mi mást mondhatnánk nekik?

French: 
j'aime vraiment le goût de tes lactations
dans ma tasse de thé, de café
ou coagulées
en un bloc de fromage frais. »
Que diriez-vous à la vache laitière
qui est inséminée de force ?
Diriez-vous : « Je sais que tu ne veux pas
subir cette procédure invasive,
inutile et réalisée uniquement
pour que je puisse consommer
ce que tu produis pour ton petit
mais ce n'est pas très pratique pour moi
d'acheter du lait d'avoine
au supermarché à la place. »
Que dirions-nous aux cochons
quand ils s'enfoncent
dans la chambre à gaz ?
Dirions-nous :
« Je vous vois vous débattre,
je vous entends hurler,
et je vois que vous êtes
clairement en train de souffrir,
mais ce que vous devez comprendre,
c'est que j'aime vraiment
le goût de votre chair
entre deux tranches de pain,
que j'appelle un sandwich. »
Ou dirions-nous :
« Je sais que vous voudriez vivre sans
peur et sans être exploité inutilement,
tout comme moi,
mais le fait est que,
devenir vegan est un peu extrême,
vous ne trouvez pas ? »
Parce qu'au fond, 
que peut-on leur dire d'autre ?

English: 
I really like the taste of your lactations
in my cup of tea, my cup of coffee
or congealed into a block of cold cheese."
What would we say to the dairy cow
who is being forcibly impregnated?
Would you say, "I know you don't want
to go through this invasive procedure
that's completely needless,
that's done just so I can consume
something that you produce for your child,
but it's a bit inconvenient for me
to buy oat milk
in the supermarket instead."
What would we say to the pigs
being lowered into the gas chamber?
Would we say, "I can see you thrashing,
I can hear you screaming,
and I can tell that you are
obviously suffering and in pain,
but what you've got to understand
is that I really like
the taste of your flesh
in between two pieces of bread
that I call a sandwich."
Or would we say,
"I know you want to live without fear,
without needless exploitation,
just as I do,
but the thing is,
going vegan is a bit extreme,
don't you think?"
Because really what else
could we say to them?

Hungarian: 
Nem mondhatnánk azt, hogy:
"Sajnálom, annyira sajnálom.
Bárcsak ne kellene mindennek
megtörténnie veled,
de meg kell értened, hogy mindez
szükséges a túlélésemhez",
mert az hazugság lenne,
és egyszerűen nem igaz.
Nem azért tesszük mindezt,
mert muszáj megtennünk,
hanem azért, mert meg akarjuk tenni.
De még inkább azért tesszük,
mert szeretjük a termékeket,
melyeket annak következtében kapunk,
amit az állatokkal teszünk.
De valójában annyira van szükségünk
a marha-, csirke- vagy bárányhúsra,
mint a labradorhúsra vagy a macskahúsra.
A testünknek annyira van szüksége
a tehén-, a juh- és kecsketejre,
mint a delfin-, az orrszarvú-
vagy a zsiráftejre.
Egyszerűen nincs rá szükségünk.
Így hát a kérdés az lesz:
Minek van nagyobb értéke?
Az ízeknek vagy az életnek?
Mit helyezünk magasabbra
az értékrendünkben?
Az általunk kedvelt ízeket,
vagy egy állat életét?

French: 
Nous ne pourrions pas dire :
« Je suis désolé, je suis vraiment désolé.
J'aimerais vraiment que ces choses
ne vous arrivent pas,
mais vous devez comprendre
que c'est nécessaire à ma survie. »
parce que ce serait un mensonge,
et ce n'est tout simplement pas vrai.
Nous ne faisons pas ces choses
parce que nous le devons,
nous les faisons parce que
nous le voulons.
Ou surtout, nous les faisons
parce que nous aimons le produit
obtenu en conséquence des choses
que nous faisons à ces animaux.
Mais la réalité, c'est que
notre corps a besoin
de chair de vache, de poulet ou d'agneau
autant qu'il a besoin
de chair de labrador ou de chat.
Notre corps a besoin de lait de vache,
de brebis et de chèvre
autant qu'il a besoin de lait de dauphin,
de rhinocéros ou de girafe.
Il n'en a simplement pas besoin.
Alors la question devient :
« Qu'est-ce qui a le plus de valeur ?
Le goût ou la vie ? »
A quoi attribuons-nous le plus de valeur ?
Nos préférences gustatives
ou la vie d'un animal ?

English: 
We couldn't say, "I'm sorry, I'm so sorry.
I really wish these things
didn't have to happen to you,
but what you have to understand
is it's a necessity for my survival,"
because that would be a lie,
and it's simply isn't true.
We don't do these things
because we have to,
we do them because we want to.
Or more importantly, we do them
because we enjoy the product
that comes as a consequence of the things
that we do to these animals.
But the reality is, our body needs
cow flesh or chicken flesh or lamb flesh
as much as it needs
labrador flesh or cat flesh.
Our body needs cow's milk,
sheep's milk and goat's milk
as much as it needs dolphin milk
or rhino milk or giraffe milk.
It just simply doesn't.
And so the question becomes,
What has higher value?
Taste or life?
Which do we place higher
on the chain of value?
Our taste preferences
or the life of an animal?

Hungarian: 
Az egyetlen életet,
amely megadatott nekik.
Tényleg többre tartjuk
azt a 15 percnyi érzékszervi örömöt,
amit az állatok testrészeinek
és testnedveinek fogyasztása okoz
a nekik megadatott életnél?
És használható-e a személyes döntés
igazolásként az állatok kihasználására?
Tiszteletben kell-e tartanunk
az egyéni tetteket,
csak azért, mert azok
személyes döntések eredményei?
Mert minden tettünk és minden választásunk
személyes döntésből fakad,
attól függetlenül, hogy az jó vagy rossz,
erkölcsös vagy erkölcstelen.
És amikor a személyes döntésünkkel
igazoljuk, hogy kihasználunk másokat,
akkor kinek a személyes döntését
vesszük figyelembe
a sajátunkon kívül?
Figyelembe vesszük
a több milliárd állat személyes döntését,
akiket megölnek minden évben,
akiknek ha megadatna a személyes döntés,
akkor inkább csak élni szeretnének?
Vagy továbbra is megveszünk valamit,
csak mert mindig is megvettük?
Ezt teszik az ismerőseink is,
a társadalom szerint is rendben van,
így végül tudat alatti döntéssé válik.
Tehát hogyan tudjuk
ezt erkölcsileg igazolni?

English: 
The one life they have granted to them.
Do we really value
the 15 minutes of sensory pleasure
that we get from consuming
their body parts and secretions
as more than the life that they are given?
Can we use personal choice as a justifier
for our exploitation of animals,
and should someone's actions
simply be respected
because they've personally chosen
to make that action?
I mean, every action that we make
and every choice that we make
is a personal choice,
regardless of whether that action
is good or bad, moral or immoral.
And when we cite personal choice
as a justifier for exploiting others,
whose personal choice are we considering
other than our own?
Do we consider the personal choice
of the trillions of animals
that are killed every single year, 
who if granted their own personal choice
would rather just live their life?
Or do we simply continue buying a product
because we've always done it?
It's what our peers do,
it's what society tells us is okay to do,
and it becomes an unconscious
decision for us to make.
And so how do we morally justify this?

French: 
La seule vie qui leur a été donnée.
Considérons-nous vraiment
que les 15 minutes de plaisir sensoriel
que nous procure la consommation
de leur chair et leurs sécrétions
valent plus que la vie 
qui leur est donnée ?
L'argument du « choix personnel »
justifie-t-il l'exploitation des animaux,
et nos actions méritent-elles
d'être respectées simplement
car nous avons fait le choix
personnel de les commettre ?
Chaque action que nous commettons,
chaque choix que nous faisons
est un choix personnel ;
que l'action soit bonne ou mauvaise,
morale ou immorale.
Et quand nous citons le choix personnel
pour justifier d'exploiter les autres
quel choix personnel 
considérons-nous, à part le nôtre ?
Considérons-nous le choix personnel
des milliards d'animaux
qui sont tués chaque année,
et qui, s'ils avaient le choix,
choisiraient plutôt de vivre leur vie ?
Ou continuons-nous juste 
d'acheter un produit
parce que nous l'avons toujours fait ?
C'est ce que font nos pairs,
ce que la société nous dit de faire,
et cela devient une décision inconsciente.
Alors comment justifions-nous
cela moralement ?

English: 
What moral justification do we have
and can we use
to excuse exploiting animals
when quite simply we don't have to?
I want to go back to the dairy
industry for a moment now.
There was a survey conducted by
The British Cattle Veterinary Association
and it revealed that every single year,
150,000 cows are sent
to the slaughterhouse while pregnant.
And it went on to show
that 40,000 of these pregnant dairy cows
are in the late stages of pregnancy,
meaning that the baby inside of them
could well be capable of independent life.
Now there are no real legal guidelines
to protect unborn calves,
but the RSPCA, which is
Britain's leading welfare organization,
has a set of guidelines that advises
slaughterhouses should follow
in the event of a pregnant cow
being sent to their slaughterhouse.
And the guidelines are as follows.
It says that the cow should be killed
in the same way as she would normally,
which is bolt in the head to stun her

Hungarian: 
Milyen erkölcsi igazolásunk van,
ami mentségül szolgálhat
az állatok kihasználására,
mikor azt egész egyszerűen
nem is lenne muszáj megtennünk?
Szeretnék most visszatérni
a tejiparhoz egy pillanatra.
A Brit Szarvasmarhagyógyász Szövetség
végzett egy felmérést,
melyből kiderült, hogy minden egyes évben
150 000 tehenet küldenek vágóhídra úgy,
hogy azok még vemhesek.
A felmérés továbbá kimutatta,
hogy a vemhes tehenek közül 40 000
a vemhesség végső stádiumában van,
ami azt jelenti, hogy a bennük lévő borjú
képes lehetne az önálló életre.
A meg nem született borjakat
nem védik törvényi előírások,
de az RSPCA-nak, Nagy-Britannia
vezető állatjóléti szervezetének
van néhány iránymutatása
a vágóhidak számára arra az esetre,
ha egy vemhes tehén kerül a vágóhídjukra.
Az iránymutatás a következő.
A tehenet ugyanúgy kell megölni,
mint normális esetben,
tehát csapszeg a fejébe, hogy elkábuljon,

French: 
Quelle justification morale avons-nous
pour excuser le fait 
que nous exploitons les animaux
alors que nous n'en avons
simplement pas besoin ?
Je voudrais revenir un moment
à l'industrie laitière.
Une étude, menée par l'Association
vétérinaire britannique pour le bétail,
a révélé que chaque année,
150 000 vaches sont envoyées
à l'abattoir enceintes.
Elle a aussi montré
que 40 000 de ces vaches enceintes
étaient à des stades avancés de grossesse,
c'est-à-dire que le bébé dans leur ventre
pourrait bien mener une vie autonome.
Il n'y a pas vraiment de mesures légales
qui protègent les veaux à naître,
mais le RSPCA, qui est le principal
organisme de protection du pays,
a une série de recommandations
à suivre par les abattoirs
dans le cas où une vache enceinte
leur serait envoyée.
Et voici ces recommandations.
La vache devrait être abattue
de la même façon que les autres,
c'est-à-dire pistolet d'abattage
pour l'étourdir,
avant de la pendre 
tête en bas et de l'égorger

French: 
pour qu'elle saigne 
jusqu'à ce que mort s'en suive.
Cependant,
ils précisent que la vache devrait
être laissée sur la ligne de saignée
pour au moins 5 minutes
pour assurer que le bébé dans son ventre
ait le temps de mourir aussi.
Une vétérinaire qui a travaillé
dans des abattoirs du Royaume-Uni
a raconté son expérience
de ce type de situation :
« Parfois, quand la vache
est pendue sur la ligne,
saignant à mort,
on peut voir son veau
donner des coups dans son ventre.
Moi, en tant que vétérinaire, je suis
censée ne rien faire à propos de cela.
Les veaux à naître n'existent pas
aux yeux de la loi.
Donc je suis supposée rester là,
regarder, ne rien faire et me taire.
Cela m'a brisé le cœur,
je me suis sentie comme une criminelle. »
De plus, cette même étude de l'Association
Vétérinaire Britannique pour le Bétail
a aussi révélé que plus des 3/4
des vaches enceintes dans les abattoirs
étaient envoyées par des fermiers
qui ignoraient qu'elles étaient enceintes

English: 
before she is hung up on the line
and has a knife pulled across her throat
so that she bleeds to death.
However, they then state that the cow
should be left on the bleeding line
for at least five minutes
to ensure that the baby inside of her
has time to die as well.
A vet who used to work in UK abattoirs
had this to say about her experiences
of watching this happen:
"Sometimes when the cow
is hanging on the line,
bleeding to death,
you can see her unborn calf
kicking inside their mother's womb.
I, as a vet, am expected
to do nothing about this.
Unborn calves don't exist
according to the regulations.
So I'm expected to stand there,
watch, do nothing and keep quiet.
It broke my heart,
I felt like a criminal."
However, the same survey from
the British Cattle Veterinary Association
also went on to reveal that over 3/4
of the pregnant cows sent to slaughter
were sent by farmers who said
they didn't think the cows were pregnant,

Hungarian: 
majd fel kell akasztani a vágósorra,
és el kell vágni a torkát,
hogy kivérezzen.
Aztán viszont a tehenet legalább
öt percig a véreztető soron kell hagyni,
hogy biztosítsák,
hogy a benne lévő kisborjúnak
is legyen ideje meghalni.
Egy állatorvos, aki egykor
brit vágóhidakon dolgozott,
a következőket mondta arról,
hogy milyen mindezt szemtanúként átélni:
"Néha, mikor a tehén lóg a soron,
és éppen halálra vérzik,
látszik, hogy a meg nem született borjú
rugdos az anyja méhében.
Nekem állatorvosként az a dolgom,
hogy ez ellen semmit ne tegyek.
A meg nem született borjak
nem léteznek a szabályzatok szerint.
Az a dolgom, hogy ott álljak, figyeljek,
ne tegyek semmit, és maradjak csendben.
A szívem szakadt meg,
bűnözőnek éreztem magam."
A Brit Szarvasmarhagyógyász Szövetség
előbbi felmérése azonban azt is feltárta,
hogy a vágóhídra érkező
vemhes tehenek 3/4 részét
olyan gazdák küldik, akik nem gondolták,
hogy a tehenük vemhes,

Hungarian: 
vagy egyszerűen nem tudták,
vagy nem voltak benne biztosak.
Ami azt jelenti, hogy a vemhes tehenek
több mint 3/4-ét úgy küldik a vágóhídra,
hogy nem értesítik előre a vágóhidat,
hogy a tehén vemhes.
Így a tehenet ugyanúgy ölik meg,
mint a többit.
Fejbe lövik és elvágják a torkát,
de nem hagyják kivérezni a soron.
Ezért gyakran az történik,
hogy az anyát felnyitják,
és a benne lévő kisborjú még él,
lélegzik és tudatánál van.
Az RSPCA, az állatkínzás
ellenes brit királyi társaság szerint
úgy ölhetünk meg humánusan egy kisborjút,
akit épp most vágtak ki a halott anyjából,
hogy vagy fejbe lőjük csapszeggel,
vagy fejbe vágjuk egy tompa eszközzel.
Az élettel kapcsolatos első és utolsó
élményüket egy vágóhídon szerzik.
Mindannyian egy bizonyos
értékrend szerint nőttünk fel,
melyet kultúránk és a minket körülvevő
társadalom diktált;

French: 
ou bien tout simplement,
n'en étaient pas sûrs.
C'est-à-dire que plus des 3/4
des vaches enceintes à abattre
sont envoyées à l'abattoir
sans que l'abattoir ait été 
notifié de leur grossesse.
Ces vaches sont donc tuées
de la même façon.
Pistolet d'abattage, égorgement,
mais elles ne sont pas laissées
plus longtemps sur la ligne de saignée.
Et donc, souvent, ce qui peut arriver,
c'est que la vache sera découpée
avec son bébé toujours vivant
dans son ventre, conscient et qui respire.
Et donc le « RSPCA », la Société Royale
de Prévention de la Cruauté Animale,
établit que la façon
« humaine » de tuer un bébé
qui vient juste d'être extrait
de sa mère morte
est d'utiliser un pistolet d'abattage
ou bien de les frapper à la tête
avec un objet contondant.
Leur première et dernière expérience
de la vie sont sur le sol d'un abattoir.
Nous avons tous été élevés
avec certaines valeurs
dictées par notre culture
ou notre société,

English: 
or they very simply
just didn't know or weren't sure.
Which means that over 3/4
of the pregnant cows sent to slaughter
are sent to the slaughterhouse
without the slaughterhouse being made
prior aware that they're pregnant.
So the cows are killed in the same way.
Bolt in the head, knife across the throat,
but they are not left to bleed
on the hanging line.
And so often, what can happen,
is that the mother cow will be cut open,
and the baby inside of her is still alive,
breathing, conscious.
And so the RSPCA, the Royal Society
for the Prevention of Cruelty to Animals,
states that the humane way to kill a baby
who has just been
cut out of their dead mother
is to shoot them with a bolt
or hit them over the head
with a blunt instrument.
Their first and last experiences of life
are on the floor of a slaughterhouse.
Now, we've all been raised
with a set of values
dictated to us by the cultures
and societies that we are raised in,

French: 
des valeurs transmises par notre famille
et des valeurs que nous nous attribuons,
et parmi elles,
des biais cognitifs troublants
qui existent en chacun de nous.
Mais la société a toujours
changé et progressé,
justement parce que nous avons osé
remettre en cause ces modèles dominants.
La stagnation du progrès
vient du refus de remettre en cause
ce que nous avons toujours fait.
Comme l'a dit Aristote,
« L'éducation a des racines amères, 
mais ses fruits sont doux. »
Nous ne pouvons pas continuer
de nous voiler la face
et de nous détourner d'une réalité
simplement parce qu'elle 
nous offense, nous contrarie,
ou nous incite à repenser
ou remettre en question
nos modes de vie
et les routines que nous avons
adoptées quotidiennement.
Pouvons-nous encore honnêtement prétendre
que ces choses qui arrivent aux animaux
sont isolées et peu communes,
ou est-il temps pour nous de reconnaître
que notre violence envers eux
est systématique et omniprésente

English: 
values passed down to us by our families
and values that we assign to ourselves,
even among those,
confusing cognitive biases
that exist within us all.
But society has always
changed and progressed,
precisely because we dared
to challenge the dominant paradigms.
The stagnation of progress
comes from the refusal
to challenge what we have always done.
As Aristotle once said,
"The roots of education are bitter,
but the fruit is sweet."
We can no longer
bury our heads in the sand
and shy away from something
simply because it offends us, upsets us
or makes us think
or question and challenge
the lifestyles that we live
and the routines that we've adopted
in our day to day life.
Can we honestly still claim
that what happens to animals
is isolated and a rarity,
or is it time for us to acknowledge
the violence that we commit towards
animals is systematic and ubiquitous

Hungarian: 
értékeinket a családunktól kaptunk,
vagy mi magunk választunk
a sok zavaró kognitív torzítás közepette,
melyek mindannyiunkban jelen vannak.
De a társadalom mindig is
változott és fejlődött,
pontosan azért, mert meg mertük
kérdőjelezni az uralkodó paradigmákat.
A fejlődés stagnálása abból ered,
hogy nem akarjuk megkérdőjelezni
a szokásainkat.
Ahogy Arisztotelész mondta:
"A tanulás gyökere keserű,
de a gyümölcse édes."
Nem dughatjuk többé a homokba a fejünket,
és nem húzódhatunk el
valami elől csak azért,
mert kellemetlenül érint
vagy felzaklat minket,
vagy elgondolkodtat bennünket,
vagy megkérdőjelezi
és kétségbe vonja az életvitelünket
és azokat a szokásokat, amiket felvettünk
a mindennapi életünkben.
Állíthatjuk-e még mindig azt,
hogy ami az állatokkal történik,
az elszigetelt és ritka eset?
Vagy itt az ideje elismernünk,
hogy az állatokkal szembeni erőszak
rendszerszintű, és mindenütt jelen van,

French: 
et que le sang est sur nos mains
à cause des actions et des choix
que nous faisons collectivement
en tant qu'espèce,
mais aussi individuellement.
Ce jour-là, j'ai quitté 
cette ferme laitière,
j'ai laissé cette vache dans son enclos
et j'ai laissé son bébé
dans la cellule de confinement
dans laquelle le fermier l'avait jeté.
Je suis parti, mais pas eux.
Leur destin avait été scellé
avant même qu'ils ne soient conçus.
Donc j'ai pu retrouver ma vie, m'amuser,
passer du temps en famille ou entre amis,
faire ce que je voulais,
au fond, vivre une vie qui n'était pas
dictée par quelqu'un d'autre.
Mais eux n'ont pas pu.
Donc quand je suis parti,
je me suis fait une promesse.
Je me suis promis que jamais
je n'oublierais leur souffrance
et que jamais je ne prétendrais
que leur souffrance n'existe pas.
Car même si nous la refusons à nos yeux,
à nos oreilles et à nos pensées,
ce que l'on inflige aux animaux
est une réalité objective, qui existe

English: 
and the blood is on our hands
because of the actions and choices
that we make collectively as a species,
but also as individuals as well.
I left that dairy farm that day,
and I left that mother cow in the pen,
and I left her baby
in the solitary confinement pen
that the farmer had thrown them into.
I left but they did not.
Their fate had been sealed for them
before they were even conceived.
So I could go back to my life, have fun,
spend time with my friends and family,
do things I wanted to do,
fundamentally live a life that wasn't
dictated for me by someone else.
But they couldn't.
So when I left, I made a vow to myself.
And I vowed that I would never
let their suffering fall far from my mind
and I would definitely never ever claim
that suffering does not exist.
Because even if we
refuse it with our eyes,
with our ears and with our thoughts,
what animals are forced to endure
is an objective reality that exists

Hungarian: 
és a mi kezünkön is szárad vér
azon tettek és döntések miatt,
melyeket együttesen követünk el
mint faj és mint egyének is egyben.
Otthagytam a tejgazdaságot aznap,
és otthagytam az anyatehenet az ólban,
és otthagytam a kisborjút a magánzárkában,
ahová a gazda behajította.
Én elmentem, de ők ottmaradtak.
A sorsuk már azelőtt megpecsételődött,
hogy megfogantak volna.
Én visszatérhettem az életemhez,
szórakozhattam,
együtt lehettem a barátokkal,
a családommal, csinálhattam, amit akartam;
alapvetően olyan életet élhettem,
amit nem valaki más szabott meg helyettem.
De ők ezt nem tehették.
Így amikor elhagytam a farmot,
tettem egy esküt.
Megesküdtem arra, hogy sosem
feledkezem meg a szenvedésükről,
és hogy soha többé nem állítom azt,
hogy ez a szenvedés nem létezik.
Mert még ha meg is tagadjuk a szemünkkel,
a fülünkkel és a gondolatainkkal,
amit az állatoknak el kell szenvedniük,
az egy olyan objektív valóság,

Hungarian: 
ami akkor is létezik,
ha azt mondjuk, hogy nem.
Az emberiség autokrata módon
és önkényesen határozta meg,
hogy mely állatfajoknak
milyen sorsuk legyen.
A farmon lévő teheneknek
a világ minden részén
kizsákmányolás és vágóhídi halál
az osztályrésze.
De más állatoknak – akik azonosak velük
minden tekintetben, ami számít –,
szeretetteljes, társas élet jut
az otthonunkban és a családunkban.
Az emberi faj egyik
meghatározó tulajdonsága,
hogy fejlődni és alkalmazkodni tud,
képes az önreflexióra és az önkritikára,
és ennek megfelelően változik.
Az erkölcs mindig is változott.
És ahogy tudásunk és megértésünk
az élet csodájáról és összetettségéről
tovább fejlődik és változik,
úgy kellene változnia más lényekhez való
hozzáállásunknak és toleranciánknak is,
hiszen ők velünk együtt,
és nem értünk léteznek ezen a bolygón.

English: 
even if we claim that it does not.
In our authoritarian ways,
we've arbitrarily chosen
to point the finger
and give certain species
of animals different fates.
For the cows in that farm, and indeed
for cows in any farm across the world,
it's exploitation and death
in a slaughterhouse.
But for other animals, who are identical
in every single way that matters,
it's a life of love and companionship
in our homes and in our families.
One of the defining
characteristics of our species
is our ability to evolve, adapt,
to self-reflect and criticise our actions
and then change accordingly.
Morality has always changed.
And as our knowledge and understanding
about the complexity and wonder of life
continues to evolve and change,
so too should our attitudes and tolerance
to those other beings,
who coexist on this planet with us,
and not for us.
As humans, we are very different

French: 
même si l'on prétend qu'elle n'existe pas.
Dans nos manières autoritaires,
Nous avons choisi arbitrairement
de désigner certaines espèces animales
et de leur donner à un destin différent.
Pour les vaches de cette ferme,
et celles de toutes les fermes du monde,
c'est l'exploitation 
et la mort dans un abattoir.
Mais pour d'autres animaux, identiques
sous tous les aspects qui comptent,
c'est une vie d'amour et de compagnie
dans nos maisons et nos familles.
Une des caractéristiques 
essentielles de notre espèce
est notre capacité à évoluer, s'adapter,
réfléchir et critiquer nos actions
puis les changer en fonction.
La moralité a toujours changé.
Et à mesure que nos connaissances
et notre compréhension
de la complexité et du miracle de la vie
continuent d'évoluer et de changer,
faisons de même avec notre attitude
et tolérance envers ces autres êtres
qui vivent sur cette planète avec nous,
et non pas pour nous.
En tant qu'humains,
nous sommes très différents

French: 
des animaux non-humains
qui vivent sur cette planète.
Mais ce que nous partageons
est ce qui est essentiel.
Nous sommes tous vivants.
Nous sommes conscients.
Nous avons des amis, des familles.
Nous sommes capables de ressentir,
nous sommes capables de souffrir.
Et nous souhaitons éviter la souffrance.
Notre vie s'offre à nous
à travers des expériences subjectives
que nous avons tous en tant qu'individus.
Au fond,
nous voulons simplement vivre en paix, 
heureux, dans la tranquillité,
sans la peur d'être exploité
inutilement par quelqu'un d'autre.
Alors est-il temps pour nous
d'inclure tous les animaux
dans notre cercle de considération morale,
de comprendre que ce n'est pas
la façon dont on les exploite qui importe
mais le fait-même 
qu'on les exploite et les utilise.
Est-il temps pour nous de changer ?
Est-il temps pour nous de devenir vegan ?

English: 
from the non-human animals
that exist on this planet.
But what we share in common
is what is paramount.
We are all alive. We are conscious.
We have friends, we have families.
We have the capacity to feel.
We have the capacity to suffer.
And we wish to avoid
that feeling of suffering.
Our life is shown to us
through the subjective experiences
that we all have as individuals.
Fundamentally,
we just want to live a life of peace,
of happiness, of tranquility,
without the fear of being
needlessly exploited by someone else.
So is it time for us
to consider all animals
within our circle of moral consideration,
to understand that it's not the way
that we exploit them that matters,
but the fact that we exploit
and use them in the first place?
Is it time for us to make a change?
Is it time for us to go vegan?

Hungarian: 
Mi, emberek nagyon különbözünk
a többi nem emberi állattól,
akikkel együtt élünk ezen a bolygón.
De sokkal fontosabb az, ami közös bennünk.
Mind élünk. Van tudatunk.
Vannak barátaink, van családunk.
Képesek vagyunk érezni.
Képesek vagyunk szenvedni.
És szeretnénk elkerülni a szenvedést.
Életünket azon szubjektív
élmények alapján látjuk,
melyet egyénként átélünk.
Alapvetően csak békében, szeretetben
és nyugalomban szeretnénk élni,
anélkül, hogy attól kellene félnünk,
hogy szükségtelenül kihasználnak minket.
Eljött-e hát az ideje,
hogy minden állat bekerüljön
morális együttérzésünk körébe,
és megértsük, nem az számít,
milyen módon használjuk ki őket,
hanem maga a tény,
hogy kizsákmányoljuk és kihasználjuk őket?
Eljött az idő, hogy változtassunk?
Eljött az idő, hogy vegánná váljunk?

English: 
For ourselves, for our planet
and the environment, but also for them.
The other beings who may not walk like us,
talk like us or look like us,
but who definitely deserve
a life of freedom, just like us.
Thank you so much for listening.
(Applause)

French: 
Pour nous-mêmes, pour la planète
et l'environnement, mais aussi pour eux.
Ces autres êtres qui
ne marchent pas comme nous,
ne parlent pas comme nous
et ne nous ressemblent pas,
mais qui méritent indéniablement
une vie libre, tout comme nous.
Merci beaucoup de votre attention.
(Applaudissements)

Hungarian: 
Magunkért, a bolygónkért
és a környezetért, de értük is.
Azokért a lényekért, akiknek talán
más a járásuk, a nyelvük és a küllemük,
de akik ugyanúgy megérdemlik
a szabad életet, mint mi.
Nagyon köszönöm, hogy meghallgattak.
(Taps)
