Nos talán most érdemes beszélni arról, hogy mit csinálj, ha az út kezd rázós lenni.
Legalább két nagyon hatásos dolog van. Az első egy nagyon egyszerű módszer,
bár úgy tűnik a mi kultúránkban az embereknek ez kissé furcsának tűnhet.
Ez az éneklés.
Levegőt erőltetsz a tüdődbe, a testedbe és dalolsz, énekelsz. Bármit, amit csak akarsz.
Ez radikálisan meg fogja változtatni a tényezőket.
Van egy bizonyos hely a pszilocibin gombánál, ami az én rémálmom és úgy hívom: "a húsraktár".
Nem szeretem ezt a helyet, és a "húsraktár" egy nagyon enyhe kifejezés rá.
Sokkal inkább olyan, mint maga a halál a gyilkossági osztálynak.
Ha bármikor afelé sodródok, énekelek.
Ezzel ki tudok navigálni belőle.
A másik dolog amit tehetsz, bár ez néha kicsit trükkösebb, hogy Cannabist szívsz.
Erre valók azok a "bomber"-ek, amiket az első egy órában tekersz,
miközben várod, hogy elkezdődjön. Mihelyt valami riasztó dolog tör rád, 
csak szívj egy párat belőle, énekelj, így vissza tudsz térni a rendes kerékvágásba.
És beszélj hozzá! Ne félj kimondani, hogy "ez nem tetszik, vigyél ki innen"
"ez túlságosan szokatlan, még nem vagyok kész rá"!
Ekkor van visszajelzés hogy: "Ó bocsi, akkor vissza a táncoló egerekhez..."
Eredeti videót feltöltötte: durdenwasright
Fordította, feliratozta: Vault-Knowledge
