Produkcija A CTB Film Company
Uz podršku
RUSIAN CINEMA FUND
Preveo Ivan Žikić
Prilagodio: Lala
Sanja, mi smo.
Preuzeto iz arhiva
"Laline kućne čarolije"
ALEKSANDAR MOSIN
Zdravo, u današnjoj epizodi
njegovog šoa Neverovatni ljudi
Sergej Šolokhov razgovara
sa neverovatnim mladim čovekom.
Sada idemo kod Sergeja Šolokhov
i Pjotra.
A sada, moji prijatelji,
upoznajte našeg gosta, Pjotra.
Do sada, sva Pjotrova predviđanja
su se obistinila.
Pjotre, neka nova prognoza
za danas?
Postoji planeta.
Van našeg sunčevog sistema.
Velika je.
Na njoj ima života i vode.
I sreće.
A i ma i...
OLEG GARKUŠA
APOTEKA
- Zdravo, da li imate ulje jele?
- 34 rublje.
Hvala.
Zdravo, izaći ću
za sekundu.
Sveća je 20 rublji, molim.
Hvala.
Oh, izvini.
Bože, daj mi mudrost
i spokojstvo
da prihvatim stvari
koje ne mogu da promenim,
hrabrost da promenim stvari
koje mogu
i mudrost da spoznam razlike.
Tvoja će volja doći, ne moja.
Amin.
JURI MATVEJEV
BANJA
Danas samo žene.
Da li ti izgledam kao žena?
Ideš na treći sprat?
Na četvrti.
Ma, kako ti volja.
Zdravo Sergej! Gužva je danas?
Ne, samo troje.
Jedan odlazi,
čim završi pivo.
I bandit.
Znaš ga.
Ima li ovde četvrtog sprata?
Samo potkrovlje.
Mogu li da dobijem neke čaršafe, molim te?
Hej, evo našeg muzičara!
Kako je?
Znao sam da ćeš doći.
Dođi ovamo.
Zašto si tako namršten?
Od života.
Ti menaš život!
Ja, ja imam život.
Ubio sam četiri kopilana
sinoć.
A potom pravo u crkvu
na ispovest
i pričešće,
i sada sam ovde u banji.
Idemo?
Lakše sa tom vodom.
Znam šta radim.
Ti pojačaj paru.
Lepo!
Zašto mi pričaš
o ljudima koje ubijaš?
Ulje jele?
Ovde dole je hladno.
Treba da se popnemo gore.
ALISA ŠITIKOVA
Pozovi Sergeja
na nas šiba.
Nikad mi nisi odgovorio.
Zaboravi,
pusti mene da se brimem o tome.
Idemo na pivo,
imam super usoljenu ribu.
Pričaću ti
zvoniku sreće.
Otac Rafael je primio moju ispovest.
Rekao mi je da postoji zvonik sreće
negde između
Sankt Petersburga i Ugliča.
Nešto se desi
i elektromagnetno zračenje
ubije sve oko njega.
Saša, još dva, molim.
On kaže da je to
prilično mali prostor.
Ali  tamo zima traje
već godinama.
Nuklearna zima.
Nivo radijacije je neverovatan.
A baš usredini toga
je zvonik.
On kaže da prevozi ljude.
Ali ne svakog.
Kaže mi, "Zašto
ti ne probaš?".
Sa ovako usoljenom ribom
možda me i poveze.
Ja i moj drugar Matvej
smo odlučili da odemo.
Možda je istina
ono o sreći.
Iako otac Rafael kaže
da se niko nije vratio.
Možda ih sve preveze.
Svi žele da budu sretni.
I ja.
I JA
Čuo sam glasine, ali ništa
zvanično. Tamo je kao u Černobilju?
Ne baš.
Ali zračenje je van svake skale.
Svi meštani su odmah umrli.
Mada,
eksplozije nije bilo.
Evo ti, pusti malo muzike.
Tvoja?
Koga je briga?
Otkud ti znaš
za zvonik sreće
kad su svi mrtvi?
Drolja.
Jebote, zašto
dozvoljavaju ženama da voze?
Idem, moronu.
I?
Mora da pokupim Matveja.
Otac Aleksej je čitao
propoved u crkvi.
I, odjednom, nastala je buka,
i ljudi su počeli da lete.
Pa, odleteli su,
i šta?
Zajebavaš me.
Kako si ti
saznao za ovo?
Stigli smo.
Moram da pomognem prijatelju.
Matvej je na rehabilitaciji.
Protiv svoje volje.
Nije hteo da prestane da pije.
Supruga ga je prijavila.
Znači, zaključan je
u centru za odvikavanje.
Pomozi mi, i povešćemo
te sa nama.
Hej, gde idete?
- Zdravo.
- Zdravo.
Došao sam da vidim prijatelja.
Kako se zove?
Matvejev.
Matvejev... Četvrto krilo.
Kroz dvorište, pa desno.
- Hvala.
- Zdravo.
Na mestu voljno, poručniče.
Ovde sam da ispitam osumnjičenog.
Da, majore. Samo napred.
Ostavite nas same,
moram da ga pitam par stvari.
Naravno, samo trenutak.
Tražio sam te
po odeljenjima.
Hajde, Matvej,
stvari su ti u torbi.
Oblači se,
nemamo baš mnogo vremena.
Ne, brate, ja ne idem.
Molim? Auto je napolju,
spremni smo za polazak!
Ne ide mi se, brate.
Majore, njemu je potrebna terapija.
Moraćete da završite kasnije.
150 milligrama Propofola.
Otvorite usta.
Zagrizite.
Zagrizite jako. Dobro.
Sad ćete da zadremate.
Dišite duboko i ne pričajte.
Uzmi njegov mantil.
Luga, Luga, javi se.
Ovde 512.
Ovde Luga. Prijem.
Prijavljujem napad
na 512.
Pacijent je kidnapovan,
čekam dalja uputstva.
Poručnik Pavlov, saobraćajna policija.
Vašu vozačku, molim.
Poručniče, naš pukovnik
je imao nesreću na vikendici.
Hitno mu vozim lekara.
Vozite sigurno, majore.
Dajte mi neko piće,
nemam nikakve pare.
Nema problema.
Ovo je tvoje?
Na zvonik su išli
otac Aleksej i još četvorica.
Ali su se vratili živi.
Otac Aleksej je umro četiri dana kasnije.
Znači, ozbiljna radijacija.
Otac Rafael mi ništa nije
rekao za ostale.
Verovatno nije znao.
Pretpostavljam da su
i oni mrtvi.
Rafael je bio sah Aleksejem
u bolnici sve do njegove smrti.
Sve mu je ispričao.
To nije bila ispovest,
samo mu je ispričao priču.
Ja toliko znam.
Sve mi je rekao,
ne znam zašto.
Meni  zvuči kao sranje,
ali me baš i nije briga.
Moramo da stanemo zbog
neke toplije odeće.
Tamo je frižider od hladnoće.
Povešću i ćaleta.
Tvog ćaleta?
Sačekajte.
Jura...
Idemo.
Nestalo je piva u banji.
Blizu je kiosk.
Ja izađem da kupim.
Tražim pivo,
a ona budala iz kioska
mi stavi znak "Zatvoreno"
direktno u lice.
Sledeće noći,
dovezao sam dizalicu,
podigao kiosk,
i uzeo im svo pivo.
Gde si našao dizalicu?
Budalo!
Dizalice imaš na svakom uglu.
Znaš da voziš dizalicu?
Vozio sam tenk u vojsci.
Imam i ja dobru priču o banji.
Čekao sam ekipu.
Sauna je bila spremna,
gomila brezovog lišća takođe,
ali, njih nema.
Muvao sam se okoli,
i dok sam ih čekao
neko mi dade novine,
pa smotah četiri džointa.
Momci se pojaviše.
Malosmo se naparili,
popismo po par piva.
Pitam ih, "Hej, momci, da popušimo?"
Naravno, oni kažu da.
Dakle, kruži "džoints" okolo
sve dok ne završiše sva četiri.
Bili su potpuno razbijeni.
Ja sam bio radio operater
u vojsci.
Pa?
Pa ništa.
Baš je toplo.
Otvori prozor.
Ne, uključiću klimu.
Dugo vremena sam pio.
Jednom,
zaljubio sam se u glumicu.
Kaže ona meni,
"Ako ne prestaneš da piješ, odlazim."
Bio sam čist
dva meseca,
pa sam opet počeo.
Tako me je ostavila.
Ne mogu biti isti sve vreme.
Dosadno mi je.
Život je bolji kad se osećaš dobro,
pa loše, pa opet dobro.
Daj da je povezemo.
Ovo su kola,
nije ti to soba.
Povezi je.
Povezi je.
- Gde si krenula?
- Svejedno.
Povezi je.
Povezi je.
Dobro, uđi.
Gde ste vi pošli?
Tražimo sreću.
I ja.
Kako se zoveš?
Ljuba. Skraćeno od Ljubav.
"Ljubav", ha?
Čime se baviš?
Ono što moram.
Prostitutka sam.
Prodajem svoje telo.
Moj otac se napija do smrti.
Moram da nekako pomognem majci.
Daj flašu.
Ne volim piće
ali to je jedini način
da podnesem tu kopilad.
Ja sam kurva.
Ili sam to nekad bila.
Makro mi je uzeo sve pare.
Ne želim više
da radim to.
Imam diplomu fakulteta, znaš.
Ali, moram da pomognem majci.
Stvarno je bolesna.
Hoćeš još malo?
Ne.
Zato što ja ne delim
flašu sa kurvama.
- Daj meni malo.
- Ti voziš.
Šta si studirala?
Filozofiju.
Ali nigde nema
posla za filozofe.
Lakše je dupeglavcima
da nađu posao.
Peder je pokušao da me udari,
pa sam ga ubio.
Radio sam posao
na nekim pandurima koje sam poznavao.
Stanovali su u ulici
on Red Army Street.
Bio je neki klub niz ulicu.
Tamo smo se našli da se
dogovorimo oko posla.
Bio sam ja i
pukovnik, ogroman čovek.
Jebači su znali
da je to gay klub.
Uđemo,
tražimo sto.
Gledam okoli - zidovi su prekriveni
pederskim slikama.
I konobar
mi namiguje.
Kažem mu, "Hej, druže,
ajdemo odavde."
a on će meni, "Opusti se,
daj da popijemo piće."
Ustao sam i krenuo prema izlazu.
Na vratima, konobar dotrči
i da mi njegov broj telefona.
Kučka.
Sa tim ljigavim osmehom.
Pa sam izvadio pištolj
i upucao ga.
Potom sam se vratio unutra
i upucao i pukovnika.
Postoji samo jedan put.
Rafael je rekao daskrenemo levo
posle Sankt Petersburga.
Daj mi flašu.
Nema više, sve smo popili.
Kako je, vojnici?
Ovde je još zima?
- Tražimo zvonik.
- Otuda se niko nikad nije vratio.
Ali, Patrijahr je rekao
da sve pustimo
posle upozorenja.
Treba vam prevoz,
ili ne?
Samo da znamo.
Da, imam prevoz.
- Napolje.
- Zašto?
Ne prevozim žene.
Sve dok nisu gole -
a ovde  je zima, vidiš?
Hajde, mrdaj.
I ja hoću sreću.
Svako hoće sreću.
I ja hoću!
Ne možemo proći ovuda.
Moraćemo okolo.
Odakle god da se dođe,
čini mi se da je isto?
Oni su se vraćali
iz zvonika.
Kako to da su krave i dalje žive?
Zato što one nisu ljudi.
- Gde si pošao?
- Tražim sreću.
Nisi adekvatno obučen.
Upadaj, povešćemo te.
Video sam te na TV-u.
Trebaće ti prevoz.
A meni?
- Ne, tebi neće.
- Ha, ta ti je dobra!
Trebaće ti prevoz,
ali ti nećeš ići.
A moj otac?
Njega će transportovati,
ali on neće uspeti.
Stani. Izlazim.
Zašto?
Tamo je prodavnica.
- Kako znaš?
- Ja znam sve.
- Uzmi kaput!
- Brini ti o sebi.
Šupčino.
Ostavi ga na miru.
Svejedno.
Stigli smo.
Pa...
Toplo se obucite.
Jura...
Ovo je sranje od vodke,
ali to je sve što sam našao.
I ima samo za dve čaše.
Alkohol snižava nivo
radijacije u krvi.
Otkud to znaš?
Tako kažu ljudi.
Šta dobijate za mene?
Vau... Zar ti nije hladno?
Pa, i nije baš.
Zašto si gola?
Samo sam se šalio.
Pa, ja se nisam šalila kad sam rekla
da tražim sreću.
Sačekaj.
Izvini, druže, ali ti ovo
više neće trebati.
Njemu ne treba više.
Imam neku odlično
posoljenu ribu u kolima.
Moj makro mi duguje
mnogo novca.
Pare mi neće dati,
a neće me pustiti ni da odem.
Ali želim sreću,
ovde i sad.
Za šta ti trebaju pare?
Ionako ćemo svi umreti
za godinu dana.
Ne slažem se...
Uvek ti trebaju pare.
Da sam te pre upoznao
tvoj makro bi morao
odavno da ti vrati pare.
Sa kamatom.
Imao sam partnera.
Ukrao mi je mnogo para.
Rekao sam mu da mi vrati, ali ne.
Kaže, "Nisam ti ja uzeo pare."
Šupčina.
I, moj drugar i ja
odlučimo da ga ne ubijemo.
Uspavao sam ga Klondinom,
odveo u mrtvačnicu
skinuli ga golog, i vezali ga
pored kolica sa leševima.
Stavili smo mu čak i oznaku
na prst, i pustili neku klasičnu muziku.
Moj drugar je napravio snimak
gde ovaj govori,
nekim tužnim glasom,
"Sad si jedan od nas."
Kopile se je probudilo
i pola noći je samo vrištao.
Sutradan mi je vratio
sve do poslednje pare.
Ulazi u kola
dok su još topla.
Duva vetar ovde.
Prehladićeš se.
Muzičaru, otpevaj nam nešto.
Stajao sam na uglu
dve glavne ulice
skoro je bila ponoć
moje misli su se vukle za mnom
kao stare kurve
prateći moju senku
i dišući mi za vrat
Neki muškarac
se je teturao prema meni
drhtavog glasa i ruku,
video sam strah u njegovim očima
Zamislite moj šok kad sam shvatio
da je to bio samo loš san
Dao sam mu novac,
da ne pati više
Poljubio sam ruku
jednom siromašnom momku...
I nije ti neka pesma.
Umoran sam.
Put, pivo, navijači, pilići.
Hoću sreću.
Ali, sreće nema
a ja ne znam zašto.
Epa, ja znam.
Zašto majmuni imaju okrugle oči,
a Japanci - kose oči?
Zašto si rekao da ćemo
svi umreti iste godine?
Da li si čuo za
Proroke sa Mrtvog mora?
Nostradamus?
Piramide?
Naravno. Zašto?
Sve stare civilizacije
su bile povezane
sa Kosmosom,
do decembra 2012
svi ćemo biti sjebani.
Naravno, čuo sam za to.
Da li si čuo za ledeno doba?
Da susvi izumrli
kao dinosauri?
- Da su izumrli svi na zemlji?
- Da. Pa šta?
Dakle, ti veruješ u Darvina
i u majmune.
Verujem u Boga.
Da li si čitao bibliju?
Ne celu,
ali i ja verujem u Boga.
On je stvorio sve:
zemlju i raj.
Ali, to je bilo posle ledenog doba,
kada su dinosaurusi izumrli.
A onda su došli iz Svemira
i naselili zemlju.
Crnci su otišli u Afriku
belci u Evropu.
Mongoli su uzeli Aziju
a Indijanci Ameriku.
Tako su nastale ono što danas
nazivamo civilizacije.
Izgradili su piramide u Egiptu,
a mi još neshvatamo kako.
I Indijanci su gradili piramide,
a i to ne znamo kako.
I Stonehenge
observatoriju u Engleskoj.
I stvari koje su Hindusi radili
su takođe povezane sa Kosmosom.
A svi oni su rekli
da dolazi kraj sveta.
Isuviše gledaš glupe
emisije na televiziji.
Ti si taj koji je glup.
Oni su sve znali -
nisu mogli da se prilagode podneblju.
A sada mi,
retardirana verzija njih
pokušavamo da dešifrujemo jedni druge.
Ti imaš bolesnu glavu, Matvej.
Ipak si bio u pravu
u vezi Boga.
Zato je imao sina,
da svi možemo da živimo u miru.
Pa, to mu nije uspelo,
iako je znao šta će biti na kraju.
Mislim da je deda mrtav.
Daj mi ruku.
Otišao je...
Kraj sveta, moje dupe.
Tata je mrtav,
nikad neće videti sreću.
Ok, idemo.
Ionako nemamo mnogo vremena.
Oni su hodali natrag.
- Imaš li lopatu?
- Da, neku malu.
Donesi.
Je si li lud?
Moramo da idemo.
Donesi.
Donesi i sekiru.
Zemlja je smrzla.
Ti idi.
Vidimo se.
Je si li glup?
Zemlja je smrzla.
Idi, Ja ću ostati
sa ovim momcima.
I sa tatom.
Ovde smo.
Ne razumem.
Nisu te prevezli, zar ne?
Vidiš onog tamo?
Trčao je okolo vrišteći,
"Hoću sreću."
Prevezli su njegove prijatelje,
ili ma ko da su oni
ali ne i njega.
Sad samo leži onde.
Želim sreću.
I ja.
Ko si ti?
Ja sam filmski reditelj.
Član Evropske akademije za film.
A ti?
Ja...
Ja sam bandit.
Je si li uradio nešto loše?
Dosta toga.
Ja ne znam šta sam uradio.
Ali želim sreću.
I ja.
Hajde, pokazaću ti crkvu.
Možda nas prevezu otuda.
Pomozi mi da ustanem, polomio sam ruku.
Prevezli su dete
pre nego što je došlo do zvonika.
Tamo.
Idi, možda te prevezu.
Samo sveće gore.
Znaš, posle devetog razreda
otišao sam u ekspediciju
kao fizikalac
na jezera oko Čeljabinska.
Uzimali smo uzorke
lekovitog blata iz jezera.
Ja sam veslao.
Bili smo duboko  u šumi
i pronašli smo mrtvo jezero.
Visoka koncentracija soli učinila je
da se ništa ne vidi.
Otišao sam ...
...i skočio u vodu.
Bilo je toplo
i činilo mi se kao
da nosim
bele čizme
pored tog crnog jezera.
Tada sam znao
kako ću umreti.
Ali želim sreću.
I ja.
I ja!
I ja!!!
I ja.
I ja.
Preveo Ivan Žikić
Prilagodio: Lala
Preuzeto iz arhiva
"Laline kućne čarolije"
