Když se podíváme mimo oficiální historii,
najdeme tam instituci rostlinného šamanismu,
připravenou nás informovat, učit a ukázat nám,
jak můžeme stanovit kurz ven ze současného dilema.
Myslím, že sami nedokážeme najít cestu ven.
Myslím, že sami se neumíme "sjet". 
A myslím, že sami jako druh, ani nedokážeme zachránit tuto planetu.
Musíme mít partnera.
Musíme získat spojence pro tuto situaci.
Kupříkladu houby mají obrovskou schopnost řešit problémy.
A protože s nimi můžeme hovořit, můžeme jim pokládat otázky.
Můžeme získat pohled z jiné, než lidské perspektivy na lidské problémy.
Před pár týdny jsem někde před několika lidmi učinil tohle prohlášení,
a když jsme skončili, někdo ke mně přišel a řekl:
"Proč se teda nezeptáš hub na to jak zachránit svět?"
A já se tím úplně nezabýval...
Protože mi to nepřišlo jako správný přístup...
Nicméně později jsem se tou otázkou začal zabývat
a došlo mi, že jsem možná byl vůči houbám příliš obezřetný,
možná jsem se měl doopravdy zeptat...
No tak jsem ten experiment uskutečnil.
A zeptal se jich: "Jak zachráníme svět?"
A nenabízím to teď jako řešení, jen vám řeknu jejich odpověď.
A vy sami uvidíte, jak moc jsme dosud ve svém uvažování při zdi,
a že existují zcela nové možnosti, hodné prozkoumání.
Řekl jsem houbám: "Jak můžeme zachránit svět?"
Na zhruba třetinu sekundy přišlo zaváhání a pak houba řekla:
"Žádná žena by neměla vychovat více než jedno narozené dítě."
A já řekl: "Cože?"
Znovu zopakovala: "Žádná žena by neměla vychovat více než jedno narozené dítě."
Tak jsem si to odnesl s sebou domů a přemýšlel o tom,
a zde jsou důsledky následování této rady.
Populace na zemi by se zmenšila o polovinu během padesáti let.
Za dalších padesát let o další polovinu.
A o další polovinu za dalších padesát let.
Za 150 let by na zemi mohla být méně mež miliarda lidí.
Nikdo by nebyl zastřelen, nebyly vedeny žádné války,
nikomu by nebylo upřeno mít dítě, nikdo by nebyl proklet ani vyhladověn.
Pak jsem se na to mít děti a obecně populaci zaměřil víc.
Většina z nás si představuje, že svět má problém s přemnoženou populací.
A že se to odehrává v místech jako Pákistán, nebo Bagladéš,
protože ti malí hnědí lidičkové prostě nepřestanou plodit děti.
Podíval jsem se na to a mám pro vás překvapení.
Průměrné dítě narozené ve Spojených státech spotřebuje
zhruba šestsetkrát až tisícikrát více přírodních zdrojů a energie,
než dítě narozené v Bangladéši.
Představte si, že byste se vydali do Bangladéše
a potkali tam mladou plodnou ženu, která by vám řekla,
že její životní ambicí je mít tisíc dětí.
Byli byste zděšení!
Co je to za sociální zodpovědnost?
Co jsi to za člověka, že chceš tohle udělat?
Americká žena s jedním dítětem je ekvivalentem těchto tisíc dětí.
Další zajímavou věcí, jež se  týká rady poskytnuté houbami,
totiž že každá žena by měla vychovat pouze jedno narozené dítě,
je to, že nás okamžitě napadne: tohle přece nikdy neprodáte lidem.
Mají svá náboženství, tisícileté tradice, to prostě neprojde.
Jenže si uvědomte, že to co ty houby navrhují,
se v první řadě týká především těch, u nichž je třeba dosáhnout změny.
Nechceme přesvědčovat ženy v postranních uličkách Bangladéše,
chceme změnit ženy v Charminox, Malibu, Santa Monice, Gross Pointu, Bostonu, New Yorku, Philadelphii...
Protože tohle jsou ženy, jejichž děti spotřebovávají zdroje.
Čili jednou větou, houby přinesly odpověď na mou otázku
a přišly s návrhem, o kterém by se mi v životě ani nesnilo,
a který vypadá na první pohled docela smysluplně,
a to jsem celý svůj život zasvětil bádání ohledně řešení lidských problémů.
Vidíte? Jsme trochu hloupí.
Protože se navzájem podobáme.
A něco jiného, co mi houby řekly před lety k tomuto tématu...
Zeptal jsem se na problematiku osvícení.
A houba odpověděla: "Člověk očekávající osvícení od druhého člověka
se podobá zrnku písku na pláži, jež očekává osvícení od dalšího zrnka tamtéž."
Nechápete to? Jste všichni zrnka písku!
Honza Novák, který provozuje karosárnu a vysmívá se indickému babovi
jsou jeden a tentýž člověk, není mezi nimi žadný rozdíl...
A žádný důvod se to domnívat.
Proto si myslím, že potřebujeme pomoc
a toto malé cvičení ohledně řešení populačního problému ukazuje,
že existují způsoby, o nichž jsme nepřemýšleli a nové možnosti k prozkoumání.
Když jsem přemýšlel o tom, proč jsme dosud nevyzkoušeli
tento nový způsob jednoho dítěte na jednu ženu,
během 30 sekund mi došlo, že je těžké vytvořit chybu v systému, 
v němž populace narůstá zhruba o 50% během každé generace.
A celý náš svět spočívá na vytvoření chyby v systému.
Říkal jsem tuhle myšlenku někomu a on a to:
"Ale když ženy v Malibu přestanou rodit děti, ztratí všechnu politickou moc.
Protože politická moc je nový zázrak."
To není pravda, politická moc je MOC.
A pokud ženy v Malibu přestanou rodit děti,
budou jen o něco bohatší, než jsou nyní.
Povšimněte si také, že dobrovolné rozhodnutí mít jedno dítě
je přínosem také pro vás osobně.
Žena bude moci pracovat méně tvrději,
uzavírat méně dohod se zavedenou strukturou mužské dominance,
pokud bude mít jen jedno dítě...
Žena se dvěma dětmi musí uzavírat dohody se strukturou mužské dominance,
nebo mít někde nějaký jiný druh podpory.
Důvod, proč máme tendenci se vyhnout takovému návrhu,
je, že si představujeme základní rodinu jako něco svatého a posvátného,
a nechceme tuto integrovanou biologickou jednotku nijak atakovat.
Jenže tohle je snůška nesmyslů.
Klasická rodina, jak ji známe, nemá biologickou integritu.
Je to výtvor post-industriální reformace.
Rozšířená rodina je přirozenou lidskou jednotkou,
jež pomáhá nést odpovědnost za vychovávání dětí mladými ženami,
a všem poskytuje benefit přirozených mezigeneračních kontaktů...
Ne, tzv. tradiční rodina, kvůli které se tolik politiků bije v prsa
je naopak zdrojem neurózy v téhle společnosti...
A když se podíváte ne demografické údaje, co se děje,
počet domácností, kde se nachází jedna žena a jedno dítě,
pochopíte, že naše nedvědomí se možná již spojilo s houbami,
a je to jen ego, kdo tu zprávu dostane jako poslední.
Nechci se tím příliš zabývat, ale je to skvělý příklad,
jak mohou tyhle věci nabízet řešení lidských problémů.
A pokud nemohou nabídnout řešení lidských problémů
jako je přemnožení lidské populace v počtu 6 miliard lidí,
pak se zcela jistě dokážou postarat o potřeby a obavy
skupiny lovců a sběračů v deštném pralese.
Pochybuji, že by nedokázaly odpovědět na nějakou jejich otázku,
protože houby dokáží operovat současně na mnoha úrobních.
A toto je příklad vědomí v akci.
Já plus nic, nemáme nic nového k řešení populačního problému na planetě.
Já a psylocibin máme zcela nový pohled,
návrh, který můžeme okamžitě odmítnout jako nesmysl,
ale aspoň to byla nová myšlenka, pokus, naděje...
Tohle je důsledek vědomí.
A budeme utvářeni takovými problémy.
A neměli bychom je pokládat za neřešitelné jen proto,
že se nám je nepodařilo dosud vyřešit,
vlastně bychom k nim měli přistupovat jako k řešitelným,
protože jinak nebudeme mít za padesát let kam složit hlavu.
Jenže řešení přicházejí přes skutek pokory. 
Skutek otevření se dynamice přírody, ženskosti, duše...
Ego je vápenatá nenádorová tkáň stojící vně zdi,
jemuž se nedá věřit a spoléhat se na něj.
Takže pokusíte li se v tom rozpustit až po samé okraje,
uhladit to a najít v tom větší kontext bytí,
pak opravdu objevíme, o čem je lidskost.
Protože lidskost se nedá získat z hlediska ega.
A to je také důvodem, proč jsme v naší lidské společnosti,
totálně postavené na egu,
svědky tak málo lidskosti... Víte?
Já vnímám psychedelika jako zpěv Sirén,
volajících nás zpět k tomu, co je autentické, opravdové
a co namísto, aby nám uzavíralo naše budoucí možnosti,
je začíná otevírat, abychom viděli,
že lidské bytosti jsou součástí jakéhosi většího univerzálního osudu,
a že umíme splynout s laskavostí, najít milost a důstojnost
a učinit svět lepším místem, než v jakém jsme ho našli,
o čemž naše existence dosud rozhodně nesvědčí.
Ještě není pozdě!
H. G. Wells nazval historii závodem mezi vděláním a katastrofou.
Není pouhou náhodou, ani pouhou synchronicitou,
že právě v tomto čase a prostoru,
se všemi krizemi, jež se na nás odevšad valí,
jsme dorazili k původním lidským obyvatelům země 
s novým přístupem, už ne jak je zotročit,
ale jak se od nich učit.
 
