
iw: 
"סאם, כשדברים נמצאים בסכנה,
"מישהו צריך לוותר עליהם.
"לאבד אותם.
כדי שאחרים ישמרו אותם.
אקסטרה מד"ב
הקרבה וגאולה.
כשהסיפור בשר הטבעות
בא על קצו,
אלו שתי התמות
הכי גדולות שמתגלות.
וכשאירועים בשיא חשכתם,
אלו הדברים שנותנים לנו תקווה.
שוב ושוב בספר האחרון,
טולקין מציג בפנינו את התמות.
מהקרב האחרון של המתים מדונהרו
עד הסתערותו האחרונה של תיאודן
או נפילתו של גולום.
אנחנו רואים את אלו שתעו,
שנכשלו בדרך מסוימת,
מקבלים גאולה דרך מעשיהם.
כל אחת מאותן הקרבות
והאחרות שמתרחשות בספר
פתאום שונות.
כל אחת מלמדת אותנו
דברים אחרים.
אבל לפני שנוכל לדבר עליהן,
אי אפשר להתייחס לחלק זה בספר
בלי להתייחס
לקתוליות של טולקין.

English: 
Sam, when things are in danger:
some one has to give them up, lose them,
so that others may keep them.
MUSIC:
Extra Sci Fi intro.
Sacrifice and redemption.
As the story of Lord of the Rings
draws to a close,
it's these two themes
that loom the largest.
And as events become their darkest,
it's these things that give us hope.
Over and over in the final book;
Tolkien presents us with these themes:
from the Dead Men of Dunharrow's final battle,
to Theoden's last charge,
or Gollum's fall.
We see those who have faltered,
who have failed in some way,
be redeemed through their actions.
Each of these sacrifices,
and the others that occur in this book,
are subtly different though.
They each teach us different things.
But, before we can talk about them;
It's impossible to address this part of the book
without addressing Tolkien's Catholicism.

French: 
"Sam, quand les choses sont en danger
quelqu'un doit s'en séparer,
les perdre, pour que d'autres puissent les garder".
Sacrifice et rédemption :
Alors que l'histoire du Seigneur des Anneaux approche de sa fin,
Ce sont ces deux thèmes qui surgissent le plus.
Et alors que les événements deviennent  sombres,
Ce sont ces choses qui nous donnent de l'espoir.
Tolkien nous présente ces thèmes à maintes reprises dans le dernier livre.
Des hommes morts de la dernière bataille de Dunharrow/Dunhart
à la dernière charge de Théoden.
ou la chute de Gollum.
Nous voyons veux qui ont vacillé, qui ont échoué d'une quelconque manière
être racheté par leurs actions.
Chacun de ces sacrifices
et les autres qui se produisent dans le livre
sont toutefois différents de manière subtile.
Ils nous apprennent chacun différentes choses. Mais,
avant de pouvoir parler d'eux, il est impossible
de traiter cette partie du livre sans parler du
catholicisme de Tolkien. Ce thème

iw: 
תמה זו של הקרבה וגאולה
על כפרה ומחילה,
נובעת ישירות
מהרקע הקתולי של טולקין.
השקפותיו כאן ומה שרצה להביע
בבירור משקפים
את מה שהאמין בו כל חייו.
הוא עומד לתת לנו השקפה
שהקרבה הינה הדרך לגאולה.
שמחילה, לא באה רק מהמודעות,
קבלה,
או נקיפות אחד על עבירותיו,
אלא דרך פעולת כפרה כלשהי
כדי לשלם את מחירם.
בזאת הוא מאמץ את הלב המוסרי
מאמונותיו הדתיות
בלעדיו, כפי שעשה ק. ס. לואיס,
מביא איתו גם אלמנטים רוחניים
או תנכ"יים מאמונתו,
מאפשרים לו לבחון אותם
מכמה זוויות
ולחשוב עליהם בדרכים שונות.
תחילה, המתים מדונהרו.
הממלכה העתיקה שנשבעה אמונים
להגן על גונדור
וכך איסילדור קילל אותם
ללכת באי-מוות עד שאחד מצאצאיו
יזמן אותם לממש את שבועתם.
אראגורן מזמן אותם
לעשות בדיוק את זה:
מימוש השבועה
לסייע למלכי גונדור
אותה הם זנחו לפני זמן כה רב.

French: 
du sacrifice et de la rédemption, sur la pénitence et le pardon
vient directement du contexte catholique de Tolkien.
Ses vues ici et ce qu'il veut exprimer
reflètent clairement les croyances de sa vie.
Il va nous donner un point de vue
selon lequel le sacrifice est la voie de la rédemption, que
le pardon ne vient pas juste de la conscience,
l'acceptation ou la contrition vis-à-vis de la transgression de quelqu'un,
mais à travers un acte d'expiation pour payer le prix
En cela cependant, il adopte le coeur moral de ses croyances religieuses
sans, comme l'a fait C.S. Lewis,
apporter également des éléments spirituels ou écrits spécifiques à sa foi,
lui permettant d'examiner depuis une variété de perspectives
et y penser de différentes manières.
Le premier arrêt est les hommes morts de Dunharrow/Dunhart,
l'ancien royaume qui parjura son serment d'aider le Gondor
et furent donc condamnés par Isildur à marcher hors de la mort.
jusqu'à ce que l'un de ses descendants
fasse appel à eux pour honorer leur serment.
Aragorn les invoque pour faire exactement cela :
honorer leur serment d'aider les rois du Gondor
qu'ils avaient abandonné il y a bien longtemps.

English: 
This theme of sacrifice and redemption,
about penance and forgiveness,
comes right out of
Tolkien's Catholic background.
His views here,
and what he wants to express,
are clearly reflective
of his lifelong beliefs.
He's going to give us a view
that sacrifice IS the road to redemption.
That forgiveness comes not merely
from the awareness, acceptance,
or contrition of one's transgressions:
but through some act of atonement
to pay their price.
In this though, he adopts
the moral heart of his religious beliefs,
without, as C.S. Lewis did,
also bringing in specific spiritual,
or scriptural elements of his faith,
allowing him to examine it from a number of angles,
and think about it in different ways.
First up, is the Dead Men of Dunharrow:
the ancient kingdom that foreswore
their oath to defend Gondor.
And so were cursed by Isuldur
to walk the undeath,
until one of his descendants
called upon them to fulfill their oath.
Aragorn summons them
to do exactly that:
fulfill the oath
to aid the Gondorean Kings,
that they had so long ago forsaken.

French: 
Et en faisant cela, ils sont libérés de leur malédiction
et quittent le monde.
Cela représente la première forme de repentance dans le livre.
Expier en réparant votre transgression.
Là, les hommes morts de Dunharrow/Dunhart ont commis
un crime spécifique ; la rupture d'un serment.
Mais de temps en temps, nous avons l'opportunité d'inverser une
mauvaise action que nous avons commise, remettre quelque chose
que nous avons volé, ou dire à quelqu'un une vérité que
nous avions auparavant évité de partager
Et là, les morts obtiennent cette seconde chance de respecter leur serment.
Tolkien offre un point de vue sur la rédemption qui
dit que nous sommes tous faibles parfois.
Mais si nous pouvons être assez fort pour dépasser nos faiblesses et rectifier
ce que nous avons fait de mal, une rédemption est disponible.
Même si, dans le cas des morts, cela vient avec la pénitence
d'errer en tant que non-vivants pendant plusieurs centaines d'années mais, eh
on ne choisit pas toujours, et c'est plutôt métal.
Pardon, on se remet en selle.
Ensuite, il y a Théoden, seigneur des Rohirrims.
Les crimes de Théoden ne peuvent être défaits aussi facilement, car
il n'y a pas une seule action pour laquelle il doit se repentir.

English: 
And upon doing so, they are freed from their curse,
and leave the world.
This represents the first form
of repentance in the book:
Atoning through the undoing
of your transgression.
Here, the Dead Men of Dunharrow
have a specific crime they have committed:
the breaking of an oath.
Every once in a while though,
we get a chance to reverse
something bad we've done:
put back something we've stolen,
or tell someone a truth
we have previously avoided telling them.
And here, the Dead Men get that second chance
to uphold their oath.
Tolkien is offering a view on redemption
that says that we're all weak at times.
But if we can be strong enough
to overcome our weakness,
and set right
what we've made wrong:
redemption is available.
Though, in the case of the Dead Men,
It comes with the penance of wandering
as the unliving for several hundred years,
but meh, beggars can't be choosers(!)
Plus that's pretty metal!
Sorry! Getting back on track!
Then there's Theoden,
Lord of the Rohirrim.
Theoden's crimes can't be as easily undone,
because there's no single deed
he must repent for.

iw: 
וכך הם מסירים מעליהם את הקללה
ועוזבים את העולם.
זה מייצג את הצורה הראשונה
להכאה על החטא בספר.
כפרה על ההרס של עבירתך.
כאן, המתים מדונהרו
ביצעו פשע מסוים: הפרת אמון.
אם כי כל כמה זמן
אנחנו מקבלים הזדמנות
לחזור מדבר רע שעשינו.
להשיב משהו שגנבנו,
או לספר למישהו אמת
שבעבר חמקנו מלהגיד לו.
וכאן המתים מקבלים
את ההזדמנות השנייה
לעמוד בשבועתם.
טולקין מציע השקפה על גאולה
שאומרת שכולנו חלשים לפעמים.
אבל לו נהייה חזקים דיינו
להתגבר על חולשותינו,
ולתקן את אשר בו שגינו,
הגאולה זמינה.
אם כי במקרה של המתים,
היא באה עם כפרה
בלנדוד בתור אל-מתים
לכמה מאות שנים
אבל בררנים לא יכולים לבחור.
פלוס זה דיי קשוח.
מצטער, נחזור לעניינים.
אז, יש את תיאודן.
שליט הרוהירים.
את פשעיו של תיאודן
אי אפשר לבטל בקלות,
כי אין לו מעשה אחד
אשר עליו לכפר.

English: 
Rather, it was the abandoning of his duty,
and being influenced by liars and sycophants,
that did so much harm to his people.
So here instead
he must answer in kind.
He must show bravery,
where he showed cowardice.
Show leadership, 
where he showed dereliction.
Show vigor,
where he once showed sloth.
And he must do it when he knows
the price for doing so may be great.
At last, when he gives his life
in service of all the things he once abandoned,
he is redeemed.
He will not be known as
Theoden the coward,
but as Theoden Ednew,
the renewed.
And his legend will be of one
who stood against the Witch-king.
And it's here we get the second form
of redemption in the book:
Living a new path.
Even though his trespasses can never be undone,
Theoden is redeemed
by honestly turning his life around.
By living all the positive qualities
he had previously held the inverse of,
and he has to hold on to those qualities,
not when they cost him nothing,
but when they might cost him everything,
and if he can do that,
his redemption can be complete.

iw: 
אלא, הזנחת חובתו,
והשפעת שקרנים וחנפנים עליו,
שהזיקו כה רבות לאנשיו.
אז כאן עליו במקום
להחזיר באותו המטבע.
עליו להפגין אומץ
היכן שהפגין מורך לב.
להפגין מנהיגות
היכן שהפגין הזנחה.
להפגין מרץ
היכן שהפגין עצלנות.
והוא חייב כשהוא יודע
שהמחיר לעשות את זה אולי גדול.
לבסוף, כשהוא מקריב את חייו
בשירות כל מה שפעם הזניח,
גואלים אותו. לא יכירו אותו
בתור "תיאודן הפחדן",
אלא בתור "תיאודן אדנו"
עתיד מחודש,
ואגדתו תהא על מי שהתמודד
מול המלך-המכשף.
וכאן נקבל את צורת הגאולה
השנייה בספר: לחיות דרך חדשה.
אפילו שאי אפשר לבטל
את הקווים שחצה,
גואלים את תיאודן
משום שהפך את חייו בכנות,
בהשארת כל התכונות החיוביות
שקודם החזיק בהפוכות להן.
ועליו להיאחז באותן תכונות
לא כשהן עולות לו כלום,
אלא כשהם עלולים לעלות לו בכל.
ואם יוכל לעשות את זה,
גאולתו תושלם.

French: 
C'est plutôt l'abandon de ses devoirs
et être sous l'influence de menteurs
et flagorneurs qui ont fait tant de mal à son peuple.
Alors ici à la place, il doit répondre de manière similaire.
Il doit montrer de la bravoure là où s'est montré couard,
montrer du leadership là où il a montré de la delirection,
montrer de la vigueur là où il montrait autrefois de la paresse.
Et il doit le faire en sachant que le prix à payer pourrait être énorme.
Enfin, quand il donne sa vie au service de
toutes les choses qu'il avait auparavant abandonnées, il est racheté.
Il ne sera pas connu comme Théoden le Couard,
mais comme Théoden Ednew, le renouvelé.
Et sa légende sera celle d'un homme qui s'est tenu contre le Roi-Sorcier.
Et c'est là que nous avons la deuxième forme de rédemption du livre :
Vivre un nouveau chemin
Même si ses égarements ne pourront jamais être défaits,
Théoden est racheté en changeant de vie honnêtement,
en vivant les qualités dont il avait auparavant été l'inverse.
Et il doit s'accrocher à ces qualités, non pas quand elles ne lui coûtent rien,
mais quand elles pourraient tout lui coûter
Et s'il peut faire ça, sa rédemption peut être totale.

English: 
And then there's Gollum.
We all know his crimes are legion,
including, but not limited to murder.
But: he's also an addict,
who can't control the effect
his addiction has on him.
We see him throughout the book
want to be a better person,
but is simply unable
to win that fight for very long.
And here is where we might be able to see
the third type of redemption:
the redemption through a single all-important act.
In the very beginning of Lord of the Rings,
Gandalf tells Frodo:
"My heart tells me that Gollum
has some part to play in it,
for good or evil, before this is over.
The pity of Bilbo may rule
the fate of many."
And this is telling:
it's a double admonishment.
Telling us not to dismiss the importance of those
we might see as the least of people.
And recommending pity
for those who can't escape their own sin.
And this last part is important!
Because the fact that Gollum
seems to want to be better,
is essential in Tolkien's scheme.

French: 
Et ensuite, il y a Gollum. Nous
savons tous que ses crimes sont légendaires,
incluant mais non limités au meurtre. Mais
c'est également un addict
qui ne peut pas contrôler l'effet de son addiction sur lui.
Nous le voyons à travers le livre voulant être
une meilleure personne, mais tout simplement incapable
de gagner ce combat très longtemps. Et c'est là que
nous pourrions voir le troisième type de rédemption.
La rédemption par une seule action importante.
Au tout début du Seigneur des Anneaux,
Gandalf dit à Frodon : " mon coeur me dit que Gollum
a un rôle à jouer, en bien ou en mal,
avant que ce ne soit terminé.
La pitié de Bilbon pourrait influencer le sort
de nombreuses personnes."
Et ceci est révélateur :
c'est un double avertissement.
On nous dit de ne pas rejeter l'importance de ceux que nous
pourrions voir comme de moindres personnes.
Et on recommande la pitié
pour ceux qui ne peuvent échapper à leur propre péché. Et
cette dernière partie est importante. Car le fait que Gollum
semble vouloir être meilleur est

iw: 
ואז, יש את גולום.
כולנו יודעים שפשעיו מרובים,
כולל אך לא מוגבל לרצח.
אבל הוא גם מכור,
שאינו שולט
בהשפעות ההתמכרות עליו.
אנחנו רואים אותו לאורך הספר
רוצה להיות אדם יותר טוב
אבל פשוט לא מצליח
לנצח במאבק הזה לזמן רב.
וכאן אנחנו אולי נוכל לראות
את סוג הגאולה השלישי.
גאולה דרך פעולה
מהחשיבות העליונה.
ממש בתחילת שר הטבעות
גנדאלף מספר לפרודו,
"לבי אומר לי כי לגולום
יש תפקיד לגלם בו.
"לטוב או לרע, טרם ייגמר.
"רחמיו של בילבו
ישלטו בגורל רבים."
וזה משמעותי.
זאת תוכחה כפולה,
להגיד לנו לא לזלזל בחשיבות
מי שאנו רואים בפחותים באדם,
ולהמליץ על רחמים
לאלו שלא יכולים לחמוק מחטאם.
וחלק אחרון זה חשוב,
כי העובדה שגולום לכאורה
רוצה להשתפר
מהותית בסכמה של טולקין.

English: 
Even though Gollum doesn't really change,
by making things right,
or doing good acts.
He can be redeemed
because of two factors:
1. He wants to be better than he is.
2. At the single most important moment,
he does what some might consider: right?
Now hold on comment section!
I know that second point is arguable:
because sure, he bites off Frodo's finger,
but I've never really been able to read
that last act as entirely intentional.
Otherwise, it takes too much away
from the book.
So if you take into account:
all of the ways in which we're made to see Gollum
as "trying to be good",
as a set up for the end.
As Frodo is wavering,
about to be overcome by the same thing 
that has corrupted Gollum,
Gollum, very much in character, intervenes.
And, albeit perhaps unintentionally:
sacrifices himself,
to do what even Frodo could not.
Here I feel Tolkien is saying:
that wanting to be better,
coupled with one great sacrifice,

French: 
essentiel dans le schéma de Tolkien. Même si Gollum
ne change pas vraiment, en arrangeant les choses ou faisant
de bonnes actions, il peut être pardonné grâce à deux facteurs.
1. Il veut être meilleur que ce qu'il est
et 2. Au moment le plus important
il fait ce que certains peuvent considérer  comme juste.
Maintenant on se calme dans les commentaires. Je sais que ce
deuxième point est sujet à débat. Parce que certainement, il arrache à coups de dents
le doigt de Frodon, mais je n'ai jamais été vraiment capable de
lire cette dernière action comme entièrement intentionnelle.
Autrement, cela enlève trop de choses du livre.
Donc si vous prenez en compte
toutes les manières par lesquelles on nous fait voir Gollum comme essayant d'être
bon comme une préparation pour la fin,
alors que Frodon hésite, sur le point d'être submergé
par la même chose qui a corrompu Gollum, Gollum,
de manière très fidèle à son personnage, intervient
et, bien que sans doute de manière non intentionnelle
, se sacrifie pour faire ce que même Frodon
ne pouvait faire. Là j'ai l'impression que Tolkien dit
que vouloir être meilleur, couplé à un

iw: 
למרות שגולום לא באמת משתנה,
מיישר הדורים
או עושה מעשים טובים,
אפשר לגאול אותו
בגלל שני גורמים:
אחד,
הוא רוצה להשתפר ממי שהוא.
ושתיים,
ברגע היחיד הכי חשוב,
הוא עושה
מה שאחדים יחשיבו צודק.
רק רגע, אזור התגובות!
אני יודע שאפשר להתווכח
על הנקודה השנייה.
כי בטח,
הוא נושך לפרודו את האצבע,
אבל מעולם לא הצלחתי לקרוא
את האקט האחרון ככוונה מוחלטת.
אחרת זה מוציא יותר מדי מהספר.
אז אם תחשיבו את כל הדרכים
שנועדו להראות את גולום
בניסיון להפוך לטוב
בתור הכנה לסיום,
בעוד פרודו מהסס, עומד להיכנע
לידי מה שהשחית את גולום,
גולום, ממש מתוך הדמות, מתערב.
ואם כי אולי לא במכוון,
מקריב את עצמו כדי לעשות
מה שפרודו לא יכול.
כאן אני מרגיש את טולקין אומר,
שלרצות להשתפר,

French: 
grand sacrifice dans un moment d'une importance cruciale
pour aider ceux autour de soi peut apporter
au moins une forme de rédemption.
Et finalement nous avons Aragorn dirigeant une
attaque sur la Porte Noir pour distraire Sauron
afin que les hobbits puissent avoir une chance,
malgré le fait qu'il ne sait même pas
si les hobbits sont encore vivants.
Dans ce livre, cette attaque est sans espoirs.
Mort quasi-certaine pour tous ceux impliqués. Et pourtant
une armée complète part
pour donner une infime chance à des gens qu'ils n'ont jamais rencontré
pour que des gens qu'ils ne rencontreront jamais
aient une chance d'avoir une vie meilleure. Comme
le sacrifice de Gandalf,
c'est un sacrifice pour que d'autres soient sauvés. Il représente
l'idée très théologique
qu'à travers le sacrifice de soi, le monde lui-même
peut être sauvé. Et bien que cela soit de la spéculation,
je pense que c'est également l'espoir de Tolkien. Il
a vécu durant des heures bien sombres de l'histoire de l'humanité, et je
pense qu'en écrivant ça, il voulait voir une porte de sortie, un chemin du retour.
Il voulait voir la rédemption comme quelque chose de possible

English: 
at a moment when it's most important,
to help those around you,
can bring at least,
a sort of redemption.
And lastly:
we have Aragorn leading
an attack on the Black Gate,
to distract Sauron,
so that the hobbits might have a chance
Despite the fact that he doesn't even know
if the hobbits are still alive.
In this book, this attack is framed as hopeless:
near certain death for all involved,
and yet, a whole army goes:
To give the slightest chance
to people they've never met,
so that people they'll never meet
have a chance at a better life.
Like Gandalf's sacrifice;
this is sacrifice for the redemption of others.
it embodies the very theological idea;
that through self-sacrifice:
the world itself is able to be redeemed.
And though this is speculation,
I think it's also Tolkien's hope.
He lived through a very dark time
in human history,
and I think in writing this,
he wanted to see a way out.
A way back.
He wanted to see redemption
as something possible,
and something to strive for.

iw: 
יחד עם הקרבה אחת גדולה,
ברגע בו זה חשוב במיוחד
לעזור לסובבים אתכם
יכול להביא למן סוג-של גאולה.
ולבסוף, יש לנו את אראגורן,
מוביל מתקפה על השער השחור
להסחת סאורון, כדי שההוביטים
אולי יקבלו סיכוי.
חרף העובדה שהוא אפילו לא יודע
אם ההוביטים עדיין בחיים.
בספר הזה, מעצבים את ההתקפה
כחסרת תקווה,
על סף מוות ודאי לכל המעורבים.
ועדיין, צבא שלם הולך,
כדי לתת את הסיכוי הקלוש
לאנשים שמעולם לא פגשו,
כדי שאנשים שלעולם לא יפגשו
יקבלו סיכוי לחיים טובים יותר.
כמו הקרבת גנדאלף,
זאת הקרבה לגאולת אחרים.
היא מגלמת את הרעיון התיאולוגי
שדרך הקרבה עצמית
אפשר לגאול את העולם עצמו.
ולמרות שזאת השערה,
אני חושב
שזאת גם תקוותו של טולקין.
הוא חי בתקופה מאוד אפלה
בהיסטוריה האנושית.
ואני חושב שכשכתב את זה,
הוא רצה לראות מוצא. דרך חזרה.
הוא רצה לראות גאולה
כמשהו אפשרי ומשהו לחתור אליו.

French: 
et quelque chose à chercher à atteindre. Il voulait nous
montrer que même durant les heures les plus sombres il y a de
l'espoir, même pour ceux d'entre nous
qui parfois ont plongé dans le désespoir et les ténèbres.
Il y a une rédemption, si nous pouvons
rejeter ces ténèbres entièrement
et se retourner pour les combattre. Après tout;
comme le dit Gandalf alors que le livre arrive à sa fin :
" Mon temps est fini. Ce n'est plus ma
tâche de remettre les choses à leur place, ni
d'aider les peuples à le faire.
Et quant à vous, mes chers amis,
vous n'aurez pas besoin d'aide. Vous avez
grandi maintenant, grandi bien vite en effet.
Vous êtes parmi les grands,
et je n'ai plus aucune crainte
pour aucun d'entre vous."
On espère qu'il dit ça pour nous aussi.

iw: 
הוא רצה להראות לנו
שאפילו בתקופות הכי אפלות,
יש תקווה.
אפילו לאלו מאיתנו,
שבתקופות נכנעו לייאוש
או לאפלה.
יש גאולה אם נוכל לדחות
את האפלה לחלוטין,
ונפנה להילחם בה.
אחריי הכל,
כפי גנדאלף אומר כשהספר נגמר,
"זמני הגיע.
"לא עוד היא משימתי לתקן עוול,
"ולא לעזור למאן-דהוא
לעשות כן.
"ובאשר לכם, חבריי היקרים,
"לא תזדקקו לעזרה.
עתה גדלתם.
"אמת גדלתם כה גבוה.
"בינות הדגולים הנכם.
"ואנוכי, לא עוד יראָה בי
למי מכם."
בוא נקווה
שהוא מתכוון גם אלינו.
תרגום, סנכרון, הגהה
Dr_Ellert

English: 
He wanted to show us
that even in the darkest of times;
there's hope.
Even for those of us, who at times,
have given in to despair, or the darkness.
There's redemption if we can reject
that darkness entirely,
and turn to fight against it.
After all, as Gandalf says
when the book comes to a close:
"My time is over:
it is no longer my task to set things to rights,
nor to help folk
to do so.
And as for you, my dear friends,
you will need no help.
You are grown up now.
Grown indeed very high;
among the great you are,
and I have no longer any fear at all
for any of you."
Let's hope he means us too.
MUSIC:
Extra Sci Fi outro.
