
iw: 
לפני שאגיד משהו נוסף,
אני מתערב שרבים מכם שראו
ויליאם גיבסון בכותרת הפרק
כנראה חשבתם שנכנס לסייברפאנק.
ואני מבטיח שנכנס...
בסופו של דבר.
מתישהו נעשה סדרה שלמה
רק על טרילוגיית סְפְּרוֹל
אך היום אינו יום לסייברפאנק,
יותר יום
"מה היה צריך לקרות
כדי שסייברפאנק יתקיים?"
היום אני רוצה לדבר
על המהפכה במדע בדיוני
אותה ויליאם גיבסון התחיל
בשנות שמונים.
אקסטרה מד"ב
כדי להבין את השפעתו
של ויליאם גיבסון
אתם צריכים להבין קצת היסטוריה
וקצת על העתיד הבדיוני.
כי לויליאם גיבסון
היה פרויקט אדיר,
משהו שלפחות בשנים יבואו
הוא אמר בפירוש
שקיווה לעשות עם כתיבתו.

English: 
Okay, before I say anything else, I bet that when a lot of you saw "William Gibson" in this episode title you probably thought that
we were going to be getting into some cyberpunk. And I promise you that we will....eventually. Heck at some point
we'll probably do a whole series just on the Sprawl trilogy, but today is not a day for cyberpunk. But rather,
It's a day for what had to happen for cyberpunk to come to exist.
Today, I want to talk about the revolution in science fiction that William Gibson kicked off in the 80's.
*Music*
This episode is brought to you by the Great Courses Plus.
Go to "thegreatcoursesplus.com/extracredits"
to start your 1 month free trial.
To understand the impact of William Gibson,
you have to understand a little bit about history and a little bit about the imaginary future.
Because William Gibson had a great project. Something that, at least in later years,

English: 
he would explicitly say he hoped to do with his writing his goal was to rewrite how science fiction understood itself.
It's important to remember where science fiction was in the late 70's and early 80's
because where science fiction was...was Star Wars.
Star Wars burst onto the scene in
1977 and all of a sudden people realized you could make bank with science fiction.
Massive amounts of funding for publishing and film development flowed into the sci-fi world...
but only for sci-fi that felt like Star Wars. A flood of
half-baked space operas and schlocky galactic adventures hit the shelves, all of it much like Star Wars --
itself a throwback to the early days of Pulp science-fiction and cheap television serials like Flash Gordon -- and,
perhaps most importantly, all of it was made for easy commercial consumption.
This post Star Wars flood totally eschewed the
radically experimental New Wave sci-fi of the 60s and the 70s.

iw: 
מטרתו הייתה לשכתב
את הדרך בה מד"ב מבין את עצמו.
חשוב לזכור היכן מדע בדיוני היה
בסוף שנות השבעים
ותחילת השמונים.
משום שהיכן שמדע בדיוני היה,
היה במלחמת הכוכבים.
מלחמת הכוכבים פרץ לסצנה
בשנת 1977.
ופתאום אנשים הבינו
שאפשר להתעשר ממדע בדיוני.
מימונים עצומים
עבור הוצאות לאור ופיתוח סרטים
נהרו אל עולם המדע בדיוני.
אך רק למד"ב
שהרגיש כמו מלחמת הכוכבים.
אופרות חלל חצי-אפויות
ומסעות חלל מצוצים
הציפו את המדפים.
כולו ממש כמו מלחמת הכוכבים
חזרה לימים של ספרות זולה
וסדרות טלוויזיה זולות
כמו פלאש גורדון.
ואולי מעל לכל, הכל נעשה במטרה
לצריכה מסחרית קלה.
ההצלחה המסחרית שהציפה
כתוצאה ממלחמת הכוכבים
התנזרה מאוד מגל המד"ב
הנסיוני-קיצוני החדש
של שנות השישים והשבעים.
דברים שבחנו את הגבולות
של מה מדע בדיוני יכול לעשות.
עם גל הכתיבה החדש,
כותבים כמו ג'. ג'. באלארד,

iw: 
פיליפ ק. דיק,
סמואל דילייני,
אני בטוח שנעבור עליו בפרק אחר,
ויליאם בורוז
עבדו כדי להראות שמדע בדיוני
יכול לחקור רעיונות אוונגרדים
ולשבור דפוסי ספרות מבוססים.
גל המדע-בדיוני החדש היה מופרע
ושובר מוסכמות ולרוב עושה פרצוף.
הוא דרש יותר מקוראיו
מרוב המד"ב שקדם לו,
וויתר מעט לטעם הטוב.
ההפך המוחלט של מלחמת הכוכבים
שהציף את השוק
בשלהי שנות השבעים.
למרות שהגל החדש
נקבר במהרה תחת הצפתו,
הוא לא נשכח מדור הכותבים
שנלחמו להחזיק את הגאות הזו.
דור שמבין כותביו הבולטים
כנראה היה ויליאם גיבסון.
דור זה יפיק לקחים מהסגנון
והרעיונות הגדולים של הגל החדש
ויציג אותם כך שירתק את ההמונים
בלי להתפשר.
בלי להתנתק ממה שהפך
את יצירות הגל החדש למשמעותיות.

English: 
Stuff that tried to push the bounds of what science fiction could do. With their new wave writing, authors like JG Ballard, Philip K Dick,
Samuel Delaney and eve,n as I'm sure we'll cover in another episode, William
Burroughs, had worked to show that science fiction could explore avant-garde ideas and break
established literary forms. The new wave of science fiction movement was wild and
transgressive and often in-your-face.
It asked more of its reader than most of the sci-fi that had come before it and it made few concessions to -
shall we say - good taste.
It was the total opposite of this Star Wars-y flood which inundated the market as the 70s came to a close.
And though the new wave was quickly buried by that flood,
it wasn't forgotten by a generation of authors fighting to hold back that tide. A
generation whose most notable writer was probably William Gibson. This generation would take the
stylistic lessons and the big ideas of the New Wave and present them in a way that could appeal to the masses without
compromise, without pulling away from the grit that made New Wave works so meaningful; all the more so in a world of glossy,

iw: 
בעולם של פנטזיות חלל
נוצצות ונקיות, קל וחומר,
מנותקות לחלוטין מהחיים
שרוב האנשים היו מקיימים,
וכאן גיבסון נכנס לסיפורנו
עם רעיונו "היסטוריה עתידנית".
הוא אמר שמדע בדיוני
נוהג כמו זן של היסטוריה
שמצביע בכיוון הנגדי,
במעלה ציר הזמן מאשר אחורה.
אבל לא תוכלו
לשאוב היסטוריה עתידנית דמיונית
בלי מפה של העבר
שהקוראים שלכם יקבלו מאליהם.
ככל שתחשבו פחות על מפת העבר
כדמיונית או כקונטנגנס,
כך תתקדמו קונבנציונלית
אל תוך עתידכם הדמיוני.
נגד קונבנציונליות זו
גיבסון רצה להילחם.
הוא בחן כמה סופרי מדע בדיוני.
חלקם ותיקים ומפורסמים יותר,
רובם כותבי מדע בדיוני
חדשים או בינוניים
וראה שלא בחנו את ההיסטוריה
עליה התבססו.
הם התייחסו לעבר כאל דבר פשוט.
משהו שהם הבינו לחלוטין,
והיו יכולים להקרין ממנו קו
כדי ליצור עתיד
שהיה שלוחה של אותו העבר.

English: 
sanitized space fantasies totally disconnected from the lives most people were living.
And here's where Gibson comes back into our story with his idea of Future History.
He said,
"Science fiction tends to behave like a species of history pointing in the opposite direction up the timeline rather than back.
But you can't draw
imaginary future histories without a map of the past that your readers will accept as their own. The less you think of your map of the past
Imaginary or contingent, the more conventionally you tend to stride forward into your imaginary future." It is that
conventionality that Gibson
wanted to fight against. He looked at a number of science fiction authors - some of them older famous, authors, many of them newer hack
sci-fi writers - and saw them as having an unexamined view of the history they were building from. They treated the past as something
simple; something that they understood completely and could just project a line out from to create a future that was simply an extension of that

English: 
certain past or - as Gibson put it - "Confident men."
They knew exactly where they were coming from, exactly
where they were and exactly where they were going and they were largely wrong on all three accounts.
The problem with this confidence was that it didn't allow for exploration.
When everything is already known, very few questions are left to be asked and to Gibson that's what sci-fi did best-
Ask questions. And if it was going to continue doing that old archetypes would have to be pulled down.
Stories couldn't simply be about the democratic,
freedom loving good guys fighting against fascism and oppressive order. You had to get more granular
To dig in where the details weren't so clear because in the 50s, and even into the 60s, if you were a science fiction author
in the United States
it was pretty easy to believe that you had a solid grasp on the world:the Allies had defeated Hitler,
America emerged as the dominant world power,

iw: 
או כפי שגיבסון ניסח:
"אנשים בטוחים.
"הם ידעו בדיוק מאין באו,
בדיוק היכן היו,
"ובדיוק לאן הם הולכים,
והם טעו בגדול בכל השלושה."
הבעיה בביטחון הזה
שהוא לא אפשר לחקור.
כשהכל כבר ידוע,
נותרו מעט מאוד שאלות לשאול.
ועבור גיבסון,
זה מה שמד"ב עשה הכי טוב.
שאל שאלות.
ואם הוא ימשיך לעשות את זה,
נצטרך לדכא ארכיטיפים ישנים.
סיפורים לא יוכלו להיות
על החבר'ה הטובים
אוהבי החופש הדמוקרטיים
שנלחמים בפאשיזם ומסדרי דיכוי.
תצטרכו לגרען אותם יותר.
לחפור היכן שהפרטים לא ברורים.
משום שבשנות החמישים,
אפילו קצת בשנות השישים,
אם היית סופר מדע בדיוני
בארצות הברית,
קל היה להאמין שיש לך
תפיסה ברורה לגבי העולם.
בעלות הברית הביסו את היטלר.
אמריקה צמחה
כמעצמה עולמית דומיננטית.
דמוקרטיה וקפיטליזם
יובילו אותנו לכוכבים.

English: 
Democracy and the capitalism would lead us to the stars. But to their mind, there would still always be a
Totalitarian villain out there to oppose the democratic good guys' the same
Fascist villains with a new name and face. If it wasn't the Nazis, it was the Soviet regime,
And so it would continue to be even hundreds of years from now in the 50s
It was easy to see the world as simple and so to write simple futures.
But as Gibson said, "By the 80s the future was starting to lose resolution.
You could no longer overlook the cracks in American democracy."
Poverty, Crime,
Multinational corporations acting above the law,
privatization of security, wealth inequality, and most of all the loss of absolute hegemony, the
possibility that other cultures might define the future (the Japanese
specifically in Gibson's case)...all of this stuff had to be addressed these cracks left the world feeling uncertain and

iw: 
אך בדעתם,
תמיד יהיה נבל טוטאליטרי בחוץ,
שיתנגד לחבר'ה הטובים
והדמוקרטיים.
אותם נבלים פאשיסטיים
עם שמות ופנים חדשים,
אם אלה לא היו הנאצים,
זה היה המשטר הסובייטי.
וכך זה ימשיך להיות
אפילו מאה שנים לאחר מכן.
בשנות החמישים היה קל לראות
את העולם בפשטות,
וכן לכתוב עתיד פשוט.
אך כפי שגיבסון אמר,
עד שנות השמונים,
העתיד החל להטשטש.
אי אפשר להעלים עין יותר
מהסדקים בדמוקרטיה האמריקאית.
עוני, פשע,
תאגידי-על שפועלים מעל לחוק,
פרטיות האבטחה,
כלכלה ושיוויון,
ומעל לכל,
אובדן ההגמוניה המוחלטת
האפשרות שתרבויות אחרות
עשויות להגדיר את העתיד.
ספציפית היפנים
במקרה של גיבסון.
יש להתייחס לכל הדברים האלו.
שברים אלו הותירו אי-ודאות
ותחושת ניכור בעולם.
ולכן הציגו לנו עתידים
מלאים בשאלות.
ואז היה הבלתי ידוע האחר.

iw: 
הגורם המרכזי האחר והמטלטל:
טכנולוגיה.
מחשבים ומחשבים פרטיים
בבירור היו העתיד.
הקידמה הטכנולוגית
בהחלט הגבירה קצב.
איזה תפקיד זה ימלא
בבעיות אליהן התייחסתי קודם?
האם זה ירפא אותן?
האם זה יחריף אותן עוד יותר?
או שימלאו תפקיד גדול יותר?
זה היה הפרויקט של גיבסון.
להציג מחדש אי-ודאות
להיסטוריה העתידנית.
לאלץ את המדע הבדיוני
שוב לשאול שאלות
לגבי לאן פנינו מועדות?
שיתפקד בתור עדשה
דרכה נוכל לבחון את ההווה
ואת אפשרויותיו מחוץ לנורמה,
ולשאול:
זה באמת מה שאנחנו רוצים?
לעזור לנו להכווין ולנווט אותנו
מעתיד שנמעד אליו בלי כוונה.
לעזור לנו לראות את הההשלכות
של טכנולוגיה בת זמננו
וההחלטות של היום.
ולעשות את כל זה בסטיאל!
תורגם ע"י
Dr_Ellert
מבין ספריו שתורגמו לעברית:
נוירומנסר, אידורו,

English: 
Alienating and so presented us with futures full of questions, then there was the other great unknown the other major tilting factor-
Technology.
Computers and personal computer ownership were clearly the future; technological progress was really starting to speed up
How would that play into all of those issues
I listed before? Would it heal them would it exacerbate them further?
Or would it just make them play out on a wider scale? This was the Gibsonian Project; to reintroduce
uncertainty into our future histories, to force science fiction to once again ask
questions about where we're going to have it serve as a lens through which we can view possible
extrapolations of our present and ask is that what we really want. To help us
course-correct and to steer us away from a future we might otherwise
Unknowingly stumble into to help us see the ramifications of today's technology and today's decisions and to do all of that
with style.
Hey, you seem like a human with an internet connection who enjoys learning things trust me
I am very

iw: 
עושה הנפלאות,
רוסית-731, רוסית-732
קריאה מהנה!

English: 
Observant and that leads me to believe that you should probably check out the great courses plus because they are giving out one month free
Trials two extra credits viewers just like you the great courses plus is an on-demand video learning service with over
8,000 lectures where you can learn all kinds of stuff from literature to computer programming
You can even pick up new hobbies like chess or bird watching and since you are apparently interested in sci-fi see observant
I would especially
Recommend a course called-"How great science fiction works" taught by college professor and Hugo nominee Gary K Wolfe.
There's this one episode where he talks about how science fiction explores history through the use of time travel and
multiverses and facing characters on real historical figures.
It's really neat you can watch these courses on your TV or your tablet or your laptop.
Pretty much anywhere and no matter where you watch it
you can switch from video to
Audio only mode at any time which is super convenient when you want to keep a lecture going in the background while you fiddle around
with other apps click the link down in the description

English: 
Or go to the great courses plus comm slash extra credits to start that one-month free trial go learn you a thing
internet-capable learning human.
*Music*
