V prvom rade je môj život je veľmi zvláštny.
Hľadal ma Interpol.
Za moju hlavu bola vyvesená cena.
Nemal som peniaze.
Oddrbal som svoje vysokoškolské vzdelanie.
Nemal som žiadne pracovné zručnosti.
Nemal som nič.
A samozrejme, že to je - ako všetci folklóristi vedia
predispozícia ku nesmiernemu šťastiu.
Ak nieste chudobný a pokorný, o čom to potom je?
Viete..
Takže som bol chudobný a pokorný.
A život sa okamžite stal umením.
Život sa stal bláznovsky usporiadaný.
A s realitou by malo byť jednané ako s textom.
Ak ju neberiete ako text, naprosto vám ujde jej pointa.
Viete, ak sme vložený do niečoho ako román,
alebo do nejakého umeleckého diela podobnému románu.
Potom to čo chete urobiť, je zistiť, kým v tom románe ste.
Teraz, čím viac si ako postava budete vedomý,
tým viac slobodnej vôle máte v kontexte zápletky.
Viete, bol som v Berkeley od 1965 do 1970 - zlatý vek.
Bol som tak veľmi nepresvedčený o mojej unikátnosti,
že som nikdy nepochopil, že tá veľká dráma, ktorá sa okolo mňa odohrávala,
že do sa mi do nej stačilo zapojiť.
A nikdy som sa nezapojil.
Myslel som si, že to bol pozorovateľský šport.
Mienim tým, pochodoval som v pochodoch, spal so ženamy, všetky tie veci..
No čo mám na mysli, tým že som sa nezapojil je,
že som sa definoval skôr ako pozorovateľ, než ako herec.
A robíme to všetci ..až príliš.
Môžte byť omnoho viac okrúhy (nezapadajúci) ako ste.
Môžte vytvoriť omnoho viac vĺn.
Je perfektne ok, zamixovať veci.
Je perfektne ok, pokúsiť sa zrýchliť zápletku.
Toto posunie vašu postavu bližšie a bližšie ku centru akcie.
Ľudia sa ma pýtali, či je potom cieľom urobiť román o sebe.
Román len sám o sebe?
Nemyslím si.
Cieľom je stať sa autorom toho románu.
Potom môžte napísať akýkoľvek záver aký si želáte
pre vašu alebo hociktorú inú postavu.
A zrazu ste zo šachovej figúrky na doske,
šachovým majstrom, pozerajúcim sa na dosku.
Je to splnomocňujúce.
Je to sebakontrola.
Nuž ľudia, ktorí to nevedia
sú ako keby z tuhšej hmoty ako zvyšok z nás.
Môžte ich jednoducho rozdeliť ako pšenicu a prejsť skrz nimi.
Pretože nemajú žiadny zmysel pre povahu hry.
Sú stále zapustený v starej newtoniánskej paradigme.
Sú úplne bezmocní.
Čím ďalej tým viac si myslím si, že sa potrebujeme odňať.
Odňať sa od nasledovania zápletky tak, ako je napísaná,
Ak sa nikdy nezvrátite,
budete len postavou v príbehu niekoho iného.
No ak sa vyjmete,
môžte začať hýbať život smerom, ktorým chete
a začnú sa diať zázraky.
