
English: 
Today’s video is a special dedicated to
the upcoming release of Crusader Kings 3.
The game will have 2 starting dates – 867
and 1066 and our friends at Paradox asked
us to show how their gaming world looked during
these dates.
We think that Paradox did a great job choosing
these 2 dates, as they were pivotal all across
Europe, North Africa, and the Middle East.
Crusader Kings is such a massive game!
You play as a ruler and your goal is to raise
your dynasty above every other.
This is done through war, diplomacy, intrigue,
religious and legal machinations, and each
of these aspects is extremely deep.
The third game only improved on that successful
formula with refined mechanics, gorgeous map,
beautiful graphics, and even more historical
accuracy.

Czech: 
Dnešní video je speciál dedikovaný nadcházejícímu vydání nové hry Crusader Kings 3.
Hra bude mít dvě začínající data, 867 a 1066 a naši přátelé z Paradoxu nás poprosili,
abychom ukázali, jak jejich herní svět vypadal v těchto letech.
Myslíme si, že Paradox vybral výborně tato dvě data, jelikož jsou stěžejní napříč
Evropou, Severní Afrikou a Blízkým východem.
Crusader Kings je obří hra!
Hrajete za vladaře a vaším cílem je vyzdvihnout svoji dynastii nad všechny ostatní.
Toho můžete dosáhnout válkami, diplomacií, náboženstvím nebo právními machinacemi
a každá z těchto cest je do hloubky propracovaná.
Třetí hra pouze vylepšila tento úspěšný vzorec vylepšenými mechanikami, nádhernou mapou,
krásnou grafikou a ještě větší historickou přesností.

Czech: 
Takže se posaďte a užijte si naši cestu světem v roce 1066.
Začínáme naší cestu v srdci latinského světa, v Římě.
Ten už nebyl srdcem velké říše a jeho populace se tak začátkem středověku propadla na méně než 30 000.
Nicméně, jakžto sídlo papežů si udržel politickou důležitost svojí náboženskou autoritou.
V roce 1066 byl papež Alexander II. důležitou součástí evropské politiky a byl
králem své vlastní země, Papežských států,  které byly odkázány jeho předchůdcům Frankama.
Papežský stolec si dlouho udržoval komplikované, ale oboustraně výhodné vztahy s Karolínskou dynastií.
Frankové se stali světlonoši římského křesťanského dědictví na západě a zajistili
vojenskou ochranu pro papeže, výměnou za náboženskou legitimnost.
Do roku 1066 udělal dědic Karla Velikého ze Svaté říše římské politické srdce Evropy.

English: 
So, sit back and enjoy as we take you on a
tour of the world of 1066.
We begin our tour in the heart of the Latin
world - Rome.
No longer the center of a great Empire, its
population had plummeted to less than 30,000
by the early middle ages.
Nevertheless, as the home of the papacy it
retained political relevance by virtue of
its religious authority.
By 1066, the Pope Alexander II was deeply
involved in European politics, and was the
King of his own realm, the Papal States, bequeathed
upon his predecessors by the Franks.
The Papacy had long maintained a complicated,
but mutually beneficial relationship with
the Carolingian dynasty.
The Franks became the torchbearers of the
Christian Roman legacy in the west and provided
military protection for the Pope in exchange
for religious legitimacy.
By 1066, Charlemagne’s successors had turned
his Holy Roman Empire into the political heart
of Europe.

English: 
However, the historical alliance between the
Empire and the Papacy was not to last.
The investiture controversy was only a decade
away, and would see the most powerful secular
and religious leaders of Europe clash in a
struggle for political power that would shake
the Catholic world to its foundations.
To the east of the German Emperors was the
Kingdom of Poland, under the rule of the Bolesław
[boleswaf] II the Generous of the Piast Dynasty.
1066 marked the 100th anniversary of their
nation’s conversion to Catholicism.
Over the next five centuries, Poland would
slowly become one of the largest and most
powerful Kingdoms of Europe.
Southwards still was the Kingdom of Hungary.
It’s people, the Magyars, had entered Europe
as brutal invaders in the early 900s, ravaging
much of Christendom before settling down.
Their King, Stephen II, had converted to the
Latin faith at the turn of the millennium,

Czech: 
Nicméně, toto historické spojenectví mezi říší a papežským stolcem nemělo vydržet.
Spor o investituru byl už jen deset let daleko a nejmocnější světští a církevní vůdci Evropy
se střetnou v souboji o politickou moc, která otřese základy katolickýho světa.
Na východ od německých císařů bylo Polské království pod vládou Boleslava II. Smělého z Piastovské dynastie.
Rok 1066 byl stoletým výročím polské konverze ke křesťanství.
Po příštích pět století se Polsko pomalu stane jedním z největších
a nejmocnějších království v Evropě.
Dále na jih bylo Uherské království.
jeho lidé, Maďaři, vešli do Evropy jako brutální dobyvatelé na začátku 10. století,
pleníc velkou část křesťanských států, než se nakonec usadili.
Jejich král, Štěpán II., konvertoval ke křesťanství na přelomu milénia,

English: 
but the warrior-ways of the Magyars remained
strong.
On the other side of the Latin Christian world
was the other half of the old Frankish Legacy.
Once a part of Charlemagne’s Empire, the
Kingdom of West Frankia had morphed into the
Kingdom of France under the Capetian dynasty.
It was a very decentralized Kingdom, with
the Nobility and Clergy wielding power nearly
equal to the King himself, most evident in
a certain duchy in the Kingdom’s northern
coast, but we will get to that later.
Notably, by 1066, France had become home to
one of Europes’ largest Jewish communities,
and was a haven of Jewish culture and learning.
However, much like in the rest of Europe,
they were often subject to royal prosecution
and racially motivated violence.
Heading south across the Pyrenees, we reach
a land in perpetual turmoil.
In the Iberian Peninsula, the reconquista
was in full swing.

Czech: 
ale válečné zvyky Maďarů stále přetrvávaly.
Na druhé straně římskokaltolického světa byla druhá polovina franckého dědictví.
Dříve součást říše Karla Velikého, království západní Frankie se přetvořilo do Francouzkého království,
pod vládou Kapetovské dynastie.
Bylo to decentralizované království, kde šlechta i duchovenstvo měli skoro takovou moc,
jako sám král. Nejzářněji například vévodství na severním pobřeží, ale k tomu se dostaneme později.
Význačně, v roce 1066, se Francie stala domovem jedné z největších židovských komunit
a byla útočištěm židovské kultury a učení.
Nicméně, jako ve zbytku Evropy, byli židé často terčem královského stíhání
a rasisticky motivovaného násilí.
Vydáme-li se na jih za Pyreneje, dostaneme se do země neustálého nepokoje.
Na Pyrenejském poloostrově, byla reconquista v plném proudu..

Czech: 
Čtyři století od začátku muslimského dobývání, vybojovali křesťané kus území zpátky.
Na severu, křesťanská království Galicia, Leon, Castille, Navarra, Aragon a Barcelónské vévodství
čelili zhruba deseti muslimským státům, mezi nimi hlavní Dhunnumidé, Aftasidé a Ziridé.
Bylo to zhruba kolem našeho roku 1066, kdy na scénu přišel El Cid, rytíř, válečník a zakládající hrdina Castillie.
Je třeba poznamenat, že nebojoval jen proti muslimům, ale někdy i proti křesťanům ve službách muslimů.
Jeho život je důkazem, že konflikt na Pyrenejském poloostrově
nebyl nikdy jen konflikt dvou náboženství, ale spíše velkou hrou o trůny s mnoha ambiciózníma mocnostma
Na severu bylo Anglosasové, dříve rozdělení do mnoha království čelíc invazi
jejich pohanských bratranců z druhé strany Severního moře.
Alfred Veliký a jeho následníci pomalu vytlačili vikingy ze svého ostrova

English: 
In the four centuries since the initial Muslim
conquest, the Christians had pushed back.
To the north, the Christian Kingdoms of Galicia,
Leon, Castille, Navarre, Aragon and the Duchy
of Barcelona were looking at the 10 or so
Muslim states, chief among them Dhunnunids,
Aftasids and Zirids.
It was around our year of 1066 that saw the
rise of one El Cid, Knight, Warlord and Founding
Hero of Castille.
It should be noted that he fought not only
Muslims, but also his fellow Christians, sometimes
in the service of Muslims; his life was a
testament that the conflict of Iberia was
never a binary religious war, but rather a
grand game of thrones with many ambitious
powers.
To the North were the Anglo-Saxons, once divided
into many Kingdoms, and invaded by their fearsome
pagan cousins across the North Sea.
Alfred the Great and his descendants slowly
pushed the Vikings off of their island, and

Czech: 
a mezitím sjednotili Anglosasy do jednoho království Anglie.
V roce 1066, Edward III. Vyznavač, poslední král Wessexské dynastie, byl na své smrtelné posteli,
bez dědice pro anglický trůn.
Těsně před možným mocenským vákuem se ambiciózní saský earl Harold Godwinson
ujal anglického trůnu, ale nebylo to bez vyzyvatelů.
mezitím si, Gaelové Alby a Éire a Britoni Walesu, Cornwallu a Bretaně vládli v malých královstvích.
Bretaň byla stále nezávislá na Francii, zatímco Wales a Irsko bylo ovládáno hromadou malých států.
Skotské království ovládalo většinu země, ale jejich západ byl ovládán
norským Královstvím Ostrovů a nejsevernější část přímo Norským královstvím.
V roce 1066 byla éra nebojácných vikingů u konce.

English: 
in the process, united the Anglo-Saxon peoples
into the Kingdom of England.
By 1066, Edward the Confessor, the last King
of the house of Wessex, was on his deathbed
with no heirs to his throne.
In the wake of this potential power vacuum,
ambitious Saxon Earl Harold Godwinson would
seize the English throne, but not without
a challenge.
Meanwhile, the Gaelic peoples of Alba and
Éire [air-r[zh]eh], and the Brythonic peoples
of Wales, Cornwall and Brittany remained,
mostly in forms of petty kingdoms.
Brittany was still independent of France,
while Wales and Ireland were dominated by
a patchwork of minor states.
The Kingdom of Scotland controlled most of
the country, but its west was dominated by
the Norwegian kingdom of the Isle and the
northernmost portion by the kingdom of Norway
proper.
By 1066, the era of the fearless Vikings was
at its twilight.

English: 
Around 975, the Danish King Harald Bluetooth
had introduced Christianity into his realm,
and while the norse Pantheon retained strong
holdouts, it was only a matter of time before
Christendom secured its final victory.
In the Kingdom of Norway reigned the bold
and fearless Harald Hardrada, an adventurer
King who had spent time as an elite mercenary
for the Emperors in Constantinople.
In his later years, he had returned to claim
his throne, and by 1066, had turned his gaze
onto England.
In many places across 11th century Europe,
the Viking legacy existed in the form of echoes.
These were regions where Norse warriors had
settled centuries prior, assimilating into
the local culture.
The most prominent of these was the Duchy
of Normandy in France.
Their current Duke, the iconic William the
Conqueror, was as ambitious as his title implied.

Czech: 
Kolem roku 975, dánský král Harald Modrozub zavedl ve své zemi křesťanství,
a zatímco si severský pantheon udržel silné kořeny, bylo jen otázkou času,
kdy si křesťanství zajistí své konečné vítezství.
V království Norska vládl troufalý a nebojácný Harald Hardada, dobrodružný král,
který strávil čas jako žoldák pro císaře v Konstantinopoli.
V pozdějších letech se vrátil a získal svůj trůn a v roce 1066 obrátil svůj zrak na Anglii.
Na mnoha místech Evropy 11. století, zanechali vikingové svůj odkaz.
Byly to regiony, kde se severští válečníci usadili v předchozích staletích, a asimilovali se s místními.
Nejprominentnější z nich bylo Normanské vévodství ve Francii.
Jejich momentální vévoda, ikonický Vilém Dobyvatel, byl tak ambiciózní, jak už jeho titul napovídá.

Czech: 
V našem roce 1066 obrátil své armády na sever, dokončujíc trojici vládců,
kteří budou bojovat o anglický trůn.
Normaní nezanechali svoji stopu pouze ve Francii a Anglii, ale také v srdci Středomoří.
Na přelomu milénia vkročili do jižní části italského poloostrova,
nejdříve jako žoldáci, poté jako dobyvatelé.
V roce 1066 zrovna dobývali ostrov Sicílie od muslimské nadvlády,
kteří jí vládly již skoro 200 let.
Mezitím na východě, Kyjevská Rus byla říše založená a pod nadvládou severských knížat, Rurikovců.
I přestože se asimilovali do zvyklostí východních Slovanů,
mnoho aspektů vikingské kultury stále přetrvávalo.
Nicméně, na začátku 11. století se pohanští dobrodruzi starých časů podvolili v zemi učenců a teologů.

English: 
By our year of 1066, he had turned his armies
northwards, completing the trifecta of rulers
who would compete for the English throne.
The Normans made their mark not just in France
and England, but the heart of the Mediterranean
as well.
At the turn of the millennium, they had entered
the southern half of the Italian Peninsula,
first as mercenaries, and later as conquerors.
By 1066, they were in the process of seizing
the isle of Sicily from the Muslims, who had
controlled the island for nearly 200 years.
Meanwhile to the east, the Kievan Rus was
a realm founded and ruled by Norse Princes,
the Rurikids.
While they had assimilated heavily into the
customs of the local Eastern Slavs, many aspects
of Viking culture remained strong in the lands
of the Rus.
However, by the early 11th century, the Pagan
adventurers of old had given way to a land
of scholars and theologians.

Czech: 
Vladimír Veliký si osvojil víru křesťanských Řeků v roce 988 n.l.
a jeho následník Jaroslav Moudrý proměnil jeho obrovskou říši
v jednu z nejvíce kulturně sofistikovaných zemí v Evropě
Bylo však zaděláno na problémy.
Po Jaroslavově smrti se sjednocená země Rurikovců rozpadla
do několika technicky nezávislých východoslovanských knížectví uvnitř staré Kyjevské země.
Na jih od Rusi leželo srdce ortodoxního křesťanství, oficiálně odděleného od
papeže v Římě v roce 1054, během velkého Schizmatu.
Byzantská říše byla zbytkem po Římské říši,  řecky mluvící část impéria,
která nikdy nepodlehla barbarským dobyvatelům, jako ta západní.
Konstantinopol toho byla důkazem, nádhernou ukázkou klasické architektury
a největším městem křesťanského světa.
Přesto, rozkvět Východořímské říše byl již před mnohaset lety.

English: 
Vladimir the Great had famously adopted the
faith of the Christian Greeks in 988AD, and
his successor Yaroslav the Wise had turned
his massive realm into one of the most culturally
sophisticated states in Europe.
Trouble was brewing for the Rus, however.
With Yaroslav’s death, the united reign
of the Rurikids gave way to a patchwork of
functionally independent eastern Slavic princedoms
within the borders of the old Kievan realm.
To the south of the Rus was the heart of the
Orthodox Christian world, officially split
from the Pope in Rome in the great schism
of 1054.
The Byzantine realm was the rump state of
Eastern Rome, the Greek-Speaking half of the
Empire that had never fallen to barbarian
invaders as in the west.
Constantinople was a testament to this, a
splendorous display of classical architecture,
and the largest city in Christendom.
Still, the heyday of the Eastern Romans was
centuries ago.

English: 
Beset upon by invaders from all sides for
centuries, they lost much of their former
territories, including the rich lands of Egypt
and Syria, to the powers of Islam.
At the turn of the millennium however, the
Empire had regained some stable footing.
Through their economic clout, they had managed
to convert their former enemies, the South
Slavs and Bulgars, to Orthodox Christianity,
and the military conquests of the Brilliant
warrior-Emperor Basil II had secured their
borders.
By 1066, their most pressing issues were the
Normans, who were pushing them out of their
last holdings in Italy, and the fearsome Turkic
Seljuks in the east.
Now, let’s take a tour of the Islamic world.
Across the northern coast of North Africa,
lies the fertile coasts of the Maghreb, home
to tribes known to the west as the Berbers,
but to themselves as the Amazigh.

Czech: 
Obklíčeni agresory na všech stranách po celá staletí, ztratili většinu svého území
včetně bohatých zemí Egypta a Sýrie, nyní v rukou islámských mocností.
Avšak na přelomu milénia získala Byzanc přece jen nějáké stabilní zázemí.
Díky svému ekonomickému vlivu konvertovali své bývalé nepřátele
jižní Slovany a Bulhary k ortodoxnímu křesťanství a vojenské dobývání geniálního
válečníka-císaře Basila II. zajistilo jejich hranice
V roce 1066 byli jejich nejvetším problémem Normané, kteří je vytlačovali z jejich posledních držav v Itálii
a hrůzostrašní turečtí Seljukové na východě.
A nyní si uděláme prohlídku islámského světa.
Na severním pobřeží Afriky leží úrodné pobřeží Maghreb,
domov kmenů, na západě známých jako Berbeři, ale sami si říkali Amazigh.

English: 
These indigenous people had weathered Phoenician,
Greek, Roman, and Arab conquests, and due
to the latter the Berbers were mostly Muslim,
but after the decline of the Umayyad Caliphate,
they had managed to establish a series of
functionally independent Kingdoms.
The Berbers had long been divided into many
tribes, many of whom still clung to their
pre-Islamic polytheistic practices.
This changed with the Amazigh scholar, Abdallah
ibn Yasin.
Wielding a draconian brand of Islam, Abdallah
managed to unite many Berber tribes under
him, through conversion or conquest.
By the time he passed away in 1059, his new
dynasty, the Almoravids, controlled a vast
territory that extended down the Atlantic
coast.
In time, this army of desert dwellers would
cross the strait of Gibraltar and provide
crucial aid to the struggling Muslims of Al-Andalus
against the southward push of the Christian

Czech: 
Tito domorodí lidé udolávali výboje Féničanů, Řeků, Římanů a Arabů a díky těm posledním
byli Berbeři většinou muslimové, ale po úpadku Umayyadského chalífátu
založili nekolik vcelku nezávislých království.
Berbeři byli dlouho rozděleni do několika kmenů a mnozí z nich se stále drželi svých
předislámských polyteistických náboženství.
To se změnilo s amazighkým učencem, Abdallah Ibn Yasinem.
Ohánějící se přísnou větví islámu, Abdallahovi se povedlo sjednotit mnoho berberských kmenů
díky konverzi a dobývání.
Když nakonec umřel v roce 1059, jeho nová dynastie, Almoravidové, kontrolovali velká území
rozprostírající se kolem atlantického pobřeží.
Za čas, tato armáda pouštních obyvatel přejde přes Gibraltar a poskytne

Czech: 
rozhodující podporu bojujícím muslimům Al-Andalusie proti křesťanskému tlaku na jih během reconquisty
Antická země Egypta zůstává kulturně velice rozmanitá včetně Arabů, domorodých Koptů,
křesťanů a antických židovských komunit.
Její momentální dynastií byli Fatimidští šíitští muslimové, jejichž královské kořeny sahaly
k Fatimě, dceři proroka Muhammeda.
Ti vládli nejen úrodnému Nilu, ale také velké části Libye a také Levantu,
včetně svátého města samotného, Jeruzálému.
Na rozdíl od jiných islámských zemí, Fatimidové byli relativně přátelští ke křesťanům,
obchodovali s nimi a dovolovali poutníkům cestovat do Jeruzaléma bez potíží.
Nicméně, je to jen otázka času než méně přátelské islámské mocnosti převezmou kontrolu nad Svatou zemí,
způsobujíc tak politickou tlakovou vlnu napříč islámskými i křesťanskými zeměmi.
Jedni z nejvlivnějších lidí středověku byli Turci,

English: 
Reconquista.
The ancient land of Egypt remained diverse
in cultures, including Arabs, indigenous Coptic
Christians, and an ancient Jewish community.
Its current dynasty was the Shi’a Muslim
Fatimids, whose royal line claimed descent
from the eponymous Fatima, the daughter of
the prophet Muhammed.
They ruled not only the fertile Nile, but
much of Libya and also the Levant, including
the holy city itself, Jerusalem.
In contrast with other Islamic nations, the
Fatimids were relatively friendly with Christendom,
trading and allowing Christian pilgrims to
travel unhindered to Jerusalem.
However, it was only a matter of time before
a less friendly Islamic power took control
over the holy land, creating a political shockwave
across both the Islamic and Christian worlds.
One of the most influential people groups
of the middle ages were the Turkic peoples,

Czech: 
soubor tvrdých nomádských kmenů z drsných stepí v hlubinách Asie,
kteří žili a umírali na zádech svých koní.
V roce 1066 byla nejmocnější turecká konfederace Pečeněžská horda a konfederace Kumánů a Kypčaků.
Po desetiletí bojovali proti usazeným slovanům Kyjevské Rusi.
Původně, turečtí lidé uctívali Tengri, stejného nebeského boha jako Mongolové.
Avšak, byli kulturně ohební a často přijali  náboženství a víru dané země, kterou dobyli.
Z tohoto fenoménu vidíme vzestup nejdynamičtější říše středověkého Blízkého východu, Seljuky.
Tito Oghuz Turci konvertovali na sunnitský islám a rychle se osvědčili jako nejefektivnější
válečníci regionu a mezi lety 950 a 1066 dobyli impérium sahající přes Persii a úrodný půlměsíc

English: 
a collection of hardy nomadic tribes from
the rugged steppe lands of inner Asia who
lived and died on the backs of their horses.
By 1066, the most powerful Turkic confederations
were the Pecheneg Horde, and the Cuman-Kipchak
confederacy.
For decades they had fought against the sedentary
Slavs of the Kievan Rus.
Originally, the Turkic peoples worshipped
Tengri, the same sky god revered by the Mongols.
However, they were culturally malleable, often
adopting the religion & faith of the lands
they conquered.
It is from this phenomenon that we see the
rise of the most dynamic Empire of the medieval
middle east: the Seljuks.
These Oghuz Turks had converted to Sunni Islam
and quickly proved to be the most effective
warriors in the region, and between 950 and
1066, conquered an empire stretching across
Persia and the Fertile Crescent.
Persia had long since become part of the Islamic
cultural sphere, but they had embraced the

Czech: 
Persie už byla dlouho součástí islámské kulturní sféry, avšak v Persii přijali muslimský svět po svém.
Pod Abbasydským chalífátem, se antická perská kultura stala páteří islámské literatury, vědy a umění.
Jejich společnost byla tak silná, že když přišli Seljukové a dobyly bývalé Abbasidské teritorium,
tak se rychle asimilovali do islamoperské kultury a zavázali se symbolickou poddaností
bezmocnému Abbasidskému chalífátu kvůli náboženské legitimnosti.
V roce 1066 vládl Seljukský sultán Alp Arslan, "Hrdinný lev", jehož zanícené armády
byly jen pár let od invaze do Svaté země pod Fatimidskou kontrolou
a do srdce Byzantské říše. Dvě dobyvačné války, které začnou První křížovou výpravu.
Subsaharská Afrika je většinou pouze jako poznámka pod čarou ve většině středověkých historických knížek.
Nespravedlivě, protože království a říše v tomto regionu byly tak bohaté a komplexní,
jako jakékoliv země v Evropě nebo na Blízkém východě.

English: 
Muslim world on their own terms.
Under the Abbasid Caliphate, Persia’s ancient
culture had become the backbone of Islamic
literature, science and art.
So powerful was their society, that when the
Seljuks conquered the formerly-Abbasid controlled
territories, they quickly assimilated into
Islamo-Persian culture and pledged symbolic
suzerainty to the powerless Abbasid Caliphs
for religious legitimacy.
In 1066, the Seljuk Sultan was one Alp Arslan-
“The Heroic Lion”, whose zealous armies
were only a few years away from striking into
the Fatimid controlled Holy Land, and into
the heart of the Eastern Roman Empire, two
conquests that would trigger the First Crusade.
Subsaharan Africa is usually a footnote in
most medieval history books.
Unjustly so, for the Kingdoms and Empires
in the region were as rich and complex as
any of their European or Middle Eastern counterparts.

English: 
In West Africa, the Empire of Ghana dominated.
Founded by the industrious Soninke people,
this realm was a cultural and religious melting
pot.
Ghana’s power came from its geographical
location as a terminus point in the incredibly
lucrative trans-Saharan trade network, in
which many merchants would brave the treacherous
camel rides across the brutal desert to bring
Gold, Ivory, Spices, Silk, and Slaves that
enriched Ghana.
As a result of interaction with Arab and Berber
merchants, the peoples of Ghana had slowly
become Muslims, creating a blend of indigenous
African and Islamic traditions.
We move now to the other side of the continent,
to explore lands with deep ties to Biblical
scripture.
Indeed, From the upper Nile to the southern
tip of the red sea, Christianity prevailed
as the dominant religion in East Africa, an
enclave surrounded on all sides by the growing
influence of Islam.

Czech: 
V západní Africe, Ghanské impérium dominovalo okolí.
založeno pracovitými lidmi Soninke, Ghanská říše byla rozmanitá po stránce kultur i náboženství.
Moc Ghany vzešla z její zeměpisné lokace díky křižovatce velice lukrativních
transsaharských cest, ve kterých mnoho statečných obchodníků vážilo cesty
na velbloudech přes drsnou poušť aby obchodovali se zlatem, slonovinou, kořením, hedvábím a otroky.
jako důsledek obchodu s arabskými a berberskými obchodníky, lidé z Ghany pomalu
konvertovali k islámu, vytvářejíc domorodé africké a islámské tradice.
Nyní se přesouváme na druhou stranu kontinentu a prozkoumáme země
hluboce zakořeněné v biblických textech
Vskutku, od horního Nilu po jižní kout Rudého moře, křesťanství zůstalo jako dominantní
náboženství východní Afriky, enklávou obehnanou na všech stranách vzrůstajícím vlivem islámu.

English: 
South of Egypt was the powerful Kingdom of
Makuria.
After being cut off from the rest of Christendom
by the early Islamic conquests, the Kings
of Makuria had managed to create a stable
peace with their Muslim neighbors.
By 1066, the Kingdom was on the horizon of
a cultural golden age, establishing their
own unique brand of Nubian Christianity, while
their royal capital of Dongola became a land
of riches and splendor.
To the east lay Ethiopia, home to the Solomonic
Kings, who claimed descent from the eponymous
Biblical king.
Due to their isolation from the rest of the
Christian world, the land of Ethiopia would,
in later centuries, achieve a near-mythical
status with medieval Europeans, and be the
inspiration for the dream of Prester John,
the King of the gleaming Christian Kingdom,
located deep amongst the heathens of the Orient,
which according to Europeans, was home to

Czech: 
Na jih od Egypta leželo mocné království Makurie.
Poté, co byli odstřihnuti od zbytku křesťanstva rannými islámskými výboji,
se králům Makurie podařilo vytvořit stabilní mír s jejich muslimskými sousedy.
V roce 1066, bylo toto království na horizontu zlatého věku kultury, zakládajíc
svůj unikátní styl Nubijského křesťanství, zatímco se jejich královské hlavní město Dongola
stalo městem bohatství a velkoleposti.
Na východ leží Etiopie, domov Šalamounských králů,
kteří připisují své kořeny ke stejnojmenému biblickému králi.
Díky své izolaci od zbytku křesťanského světa, dosáhne Etiopie v pozdějších staletích
až mytického statutu u středověkých evropanů
a stane se inspirací snu o knězi Janovi, králi zářného křesťanského království
uprostřed neznabohů Orientu, domovem Babylonské věže a fontány mládí.

Czech: 
Nyní se přesuneme východně, přes arabské moře do poslední destinace naší výpravy.
V jedenáctém století byl Indický subkontinet domovem tuctů nezávislých království,
kultur a náboženství bojujících mezi sebou  v pavučině intrik, válek a politiky,
která byla tak komplexní, jako celá Evropa dohromady.
Napříč kontinentem, antická víra Brahmánského hinduismu byla hlavním prostředkem,
k udržení společenského pořádku v královstvích.
Nicméně i menší víry jako budhismus a jainismus byly stále kulturně relevantní.
Na jihu, hlavní mocností byli Tamilští králové Čolské dynastie se svou mocenskou základnou od
svého jižního jádra v Tamil Nadu až po Bengálský záliv.
Jejich země byla centrem velice lukrativního obchodu s kořením v Indickém Oceánu.
Čolové vyváželi svojí kulturu napříč velkou částí jihovýchodní Asie, vytvářejíc tak "indizovaná"

English: 
the tower of Babel & the fountain of youth.
We now move east, across the Arabian Sea,
to the final stop of our tour.
In the 11th century, the subcontinent of India
was home to dozens of independent Kingdoms,
cultures and religions, struggling against
one another in an intricate web of war and
politics that was as complex as the entirety
of Europe combined.
Across the continent, the ancient faith of
Brahmic Hinduism was the predominant means
by which Kings established social order in
their Kingdoms.
However, smaller faiths like Buddhism and
Jainism remained culturally relevant.
In the South, the dominant powers were the
Tamil Kings of Chola, whose powerbase extended
from their southern heartlands of Tamil Nadu,
to the Bay of Bengal.
Their land was the center of the incredibly
lucrative Indian Ocean spice trade.
The Cholas exported their culture across much
of Southeast Asia, creating “Indianized”

Czech: 
království v dnešním Myanmaru, Kambodži, Indonésii a dále.
Na úrodných kopcích centrálních Dekkanských výšin, byla Západní Čalukyjská říše.
jednalo se o dravidské bratrance Čolské dynastie, kteří s nimi však vedli neustále války,
v nichž ani jedna strana nezískali pořádnou výhodu nad tou druhou.
Mezitím na severozápadě, si turkoperská dynastie Ghaznavidů zajistila
kontrolu nad většinou moderního Pákistánu, značící rostoucí vliv
islámu na Indickém subkontinentě.
Vpodstatě byl rok 1066 jen další kapkou v nekonečném pochodu lidského druhu.
Ale zároveň to byl zlomový bod pro éru velkých změn pro mnoho národů napříč několika kontinenty
Svět byl pomalu menší, ale horizont lidských ambicí se pouze zvětšoval.
Vždycky chystáme více příběhů, takže se ujistěte, že jste dali odebírat a klikli na tlačítko zvonku

English: 
Kingdoms in what is today Myanmar, Cambodia,
Indonesia and beyond.
In the fertile highlands of the central Deccan
Plateau was the Western Chalukya Empire.
They were the Dravidian cousins of the Chola,
but had been perpetually at war with their
southern neighbours, with neither side gaining
any real footing over the other.
Meanwhile in the Northwest, the Turko-Persian
Dynasty of the Ghaznavids had established
control over much of modern-day Pakistan and
Punjab, representing the growing influence
of Islam in the Indian Subcontinent.
In many ways, the year 1066 was just another
blip in the endless march of the human race.
Yet in others, it was a staging point for
an era of great change for many nations, across
multiple continents.
The world was gradually becoming a smaller
place, but the horizons of human ambition
were widening.
We always have more stories to tell, so make
sure you are subscribed to our channel and
have pressed the bell button.

Czech: 
Chtěli bychom vyjádřit vděk naším patreonům a členům kanálu, díky kterým můžeme tato videa vytvářet.
nyní nás také můžete podpořit koupí merche přes link v popisku.
Tohle je kanál Kings and Generals a uvidíme se zase příště.

English: 
We would like to express our gratitude to
our Patreon supporters and channel members,
who make the creation of our videos possible.
Now, you can also support us by buying our
merchandise via the link in the description.
This is the Kings and Generals channel, and
we will catch you on the next one.
