
Serbian: 
Данас ћемо да испитамо случај Југославије
или боље речено Југосливије (Југо-одласка).
 
(Убићу се.)
 
Здраво и добродошли на Feature History
са падом Југославије у главној улози и највероватније срањима у коментарима.
Ова емисија или емисије
ће бити веома дугачка и сложена тако да нећу
одуговлачити (као што то управо радим).
Низ ратова који су обележили распад Југославије
окончали су једно доба и започели ново у освит новог миленијума.
Ово ново доба започело је оргијом насиља,
ратних злочина и геополитиком. Сјане ствари!
Али прво, вратимо се у стара времена, хоћу рећи старија,
можда и још старијија. Узмите нешто да поједете, потрајаће...
Балкан је већ дуго, етнички гледано, разнолика област у Европи.

Croatian: 
Danas ćemo pričati o Jugoslaviji.
Ili možda Jugoraspadiji!
Ha, ha, ha.
Ubit ću se.
Bok. Dobrodošli na Feature History.
Pričamo o smrti Jugoslavije i najvjerojatnije težoj oluji u komentarima.
Sad, ovaj video, odnosno videi bit će dosta dugi i zamršeni.
Zato neću previše odugovlačiti ovaj uvod.
Kao što radim sada. Stvarno bih trebao prestati.
Ratovima koji su usmrtili Jugoslaviju završilo je je staro doba i počelo novo pred samu zoru novog tisućljeća.
To novo doba počelo je nasiljem, ratnim zločinima i geopolitičkim prepiranjima. Fora stvari.
Ali prvo ćemo se vratiti u staro doba.
Onda starije doba.
Možda čak i starijije doba.
Uzmi nešto za pojesti, ovo će biti dugačko.
Balkan, za poprilično vraški dugo vrijeme, je bila etnički različita regija Europe.

Serbian: 
Danas gledamo slučaj Jugoslavije
Ili da kažem: "Yougos Leave ia" (igra rečima na engleskom)
[smejanje]
Ubiću se....
FEATURE HISTORY
Zdravo i dobrodošli na "Feature History"
Gledaćete pad Jugoslavije i verovatno haos u komentarima
E sad, ovaj klip, odnosno klipovi
će biti dosta dugi komplikovani, i zato neću
praviti dugačak uvod... kao što ja sada. Trebao bi sad da stanem
Nizratova koji su doveli do kraja Jugoslavije
zatvorili su jedno doba i otvorili novo, na prelazu u novi milenijum.
To novo doba počelo je mešavinom nasilja, ratnih zločina i geopolitike.
Odlične stvari!
Ali prvo: Vratimo se u staro doba. I starije doba...
Možda čak i starije-je doba
Uzmite nešto za pojesti, ovo će potrajati
Balkan je dugo vremena bio etnički raznovrstan region Evrope

English: 
Today we're going to crack open the case on Yugoslavia.
Or should I say, YugosLEAVEia.
(chuckles)
I'm gonna kill myself.
Hello, and welcome to Feature History
featuring the fall of Yugoslavia and most likely a shitstorm in the comments.
Now this video, or videos are going to be quite long and complicated.
So I'm not going to pad this intro out too long,
like I'm doing right now. Should really stop.
The series of wars that saw the end of Yugoslavia
brought a close on an era and opened a new one alongside the dawn of a new millennium.
This new era began in an orgy of violence, war crimes, and geopolitics. Great stuff.
But first, I should bring us back to the old era.
Then the older era.
Maybe even the older-er era.
Get something to eat, this will be a long one.
The Balkans, for a measurably long-ass time,
has been an ethnically diverse region in Europe.

Bulgarian: 
Днес ще отворим случая с Югославия.
[Тъпа английска шега]
Здравейте и добре дошли във Feature History,
като днес ще рагзгледаме разпадането на Югославия
и най-вероятно много негативни коментари.
Сега това видео, или по-вероятно видеа, ще са доста дълги и сложни.
Така че няма да удължавам това въведение твърде много,
както в момента го правя... трябва да престана...
Серията войни, които довели до края на Югославия, приключили стара ера
и започнали нова, в зората на новото хилядолетие.
Тази нова ера започнала с оргия от насилие, военни престъпления и геополитически схеми.
Велики неща.
Но първо нека ни върна към старата ера.
И към по-старата ера.
Може пък и към още-по-старата ера.
Вземете нещо за хапване, това ще е дълго.
От много отдавна, Балканите
са много етнически-разнообразно място.

Croatian: 
Bila je granica zapadnog, istočnog i muslimanskog svijeta.
Njena duga povijest sastoji se od puno neovisnih kraljevstava
te još i više carstava koja ju pokušavaju osvojiti.
Bizant, Osmanlije i Austrijanci - svi su uzeli djelić regije,
ali kako je nacionalizam uzeo maha u 18. i 19. stoljeću, stvari će se promijeniti.
Jugoslavija, ujedinjeno kraljevstvo južnih Slavena bilo je san intelektualaca još od 17. stoljeća.
Bila bi to karta na putu za nezavisnost,
ujedinjena država koja bi mogla odolijevati vanjskoj tiraniji.
Pri kraju Prvog svjetskog rata južni Slaveni pod austrougarskom vlašću
odcjepljuju se kao Država Slovenaca, Hrvata i Srba.
Cijela ta stvar bila je nered, pa su se okrenuli jedinom susjedu koji je imao vojsku,
Kraljevini Srbiji.
Rado su ušli u državnu zajednicu sa Srbijom i Crnom Gorom, stvarajući Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca
dana 1. prosinca 1918.
Kasnije (1929.) je preimenovana u Kraljevinu Jugoslaviju shvaćajući da je staro ime bilo grozno.
Vrijeme je prolazilo i kraljevina je bila... dobro.
Ali u kasnim 1930-ima banovina Hrvatska, pod pritiskom nacističke Njemačke i fašističke Italije,
traži više autonomije, a možda čak i nezavisnost.

Serbian: 
On je granica zapanog, istočnog i islamskog sveta
Njegova duga istorija pamti mnoga nezavisna kraljevstva
kao i još više carstava koja su pokušavala da pokore regiju
Vizantijci, Osmanlije i Austrijanci su napadali ovaj region
, ali kako ja nacionalizam jačao krajem 19-og veka
stvari su se promenile
Jugoslavija: Ujedinjeno kraljevstvo južnih slovena
Je bio san medju intelektualcima još od 17-og veka
To im je bila karta za nezavisnost
Ujedinjena država koja može da se odupre stranoj tiraniji
Krajem prvog svetskog rata, južni Sloveni pod Austro-Ugarskom vlašću
odcepili su se kao Država Slovena, Hrvata i Srba
Ali to je sve bilo nered
Tad su se okrenuli jedinoj strani u regionu koja je imala vojsku. Kraljevina Srbija
Rado su ušli u zajedničku državu sa Srbijom i sa Crnom Gorom
i oformili Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca, 01.12.1918-te
Kasnije 1929-te su promenili ime u Kraljevina Jugoslavija jer im je prošlo ime bilo sranje
Vreme je prolazilo a kraljevina je bila...   u redu.
Ali krajem 1930-ih Hrvatska provincija je bila pod pritiskom Nacističke Nemačke
i fašističke Italije da traži veću autonomiju, možda čak i nezavisnost

Serbian: 
Представља границу запададног, источног и исламског света
Ову дугу повест чине многа независна краљевства
као и још више царстава
која су покушавала да покоре ово подручје. Ромеји, Османлије,
Аустријанци су изронили из Балкана, али како се национализам будио
крајем XIX века, ствари су се промениле.
Југославија, уједињено краљевство Јужних Словена,
била је остварења снова њених мислилаца почетком XVII века
Била је карта за независност.
Уједињена држава која би се одупрела страној тиранији.
Крајем Првог светског рата, Јужни Словени
под аустро-угарском управом су се одвојили као Држава Словенаца, Хрвата и Срба
Цела ствар је била хаотична и окренули су се
јединој земљи која је имала војску у близини - Краљевини Србији.
Добровољно су ушли у заједницу са Србијом и Црном Гором
и тако образовали Краљевину Срба, Хрвата и Словенаца
1. децембра 1918. Касније је назив промењен
у Краљевина Југославија 1929, јер је старо име било срање.
Време је пролазило и краљевина је функционисала добро.
Али, у касним 1930-им, Бановину Хрватску су притисле нацистичка Немачка и
фашистичка Италија да тражи већу самосталност,

Bulgarian: 
Те служели като граница между западни, източни и ислямски светове.
Дългата си история включва много независими царства,
както и на още много други империи, опитвайки се да завладеят региона.
Византийците, османците и австрийците са стъпвали крак над него.
Но, когато национализмът навлиза в региона през XIX век,
нещата се променили.
Югославия.
Обединено кралство на южните славяни
е било мечтата на интелектуалците още от XVII век
Бил е билетът към независимостта им.
Обединена нация, която е могла да се съпротивлява срещу чужда тирания.
Близо да края на Първата световна война,
южните славяни под австро-унгарско управление се отцепили
като Държава на словенци, хървати и сърби.
Цялата работа е била доста голяма бъркотия
и така се обърнали към единствените дружелюбни хора в региона с армия.
Кралство Сърбия.
Доброволно влезли в съюз със Сърбия и Черна гора.
Формирайки Кралството на сърби, хървати и словенци на 1-ви декември, 1918 г.
По-късно името е било сменено на Кралство Югославия през 1929 г.,
осъзнавайки че старото й име е глупаво.
Времето си минавало и краството се е справяло добре.
Но в края на 30-те години, хърватската им област е била подтикната от Нацистка Германия 
и Фашистка Италия
да поискат повече автономия или пък даже независимост.

English: 
It served as a border of Western, Eastern, and Islamic worlds.
Its long history consists of many independent kingdoms
as well as even more empires attempting to conquer the region.
The Byzantines, Ottomans, and Austrians all took their shot at the region.
But as nationalism took hold in the late 19th century, things would change.
Yugoslavia: a unified kingdom of southern Slavs
was a dream of their intellectuals as early as the 17th century.
It'd be the ticket to their independence,
a state united and a state that could resist foreign tyranny.
Near the end of WWI, the southern Slavs under Austrian/Hungarian rule
broke away as a state of Slovians, Croats, and Serbs.
The whole thing was a bit of a mess.
And they turned to the only person who had an army in the area: the Kingdom of Serbia.
They willingly entered a state of union with Serbia and Montenegro,
forming the Kingdom of Serbs, Croats, and Slovians on December 1st, 1918.
It was later retitled to the Kingdom of Yugoslavia in 1929,
considering the old name was shit.
Time passed, and the kingdom was... alright.
But in the late 1930s, the province of Croatia was pressured by Nazi Germany
and Fascist Italy into pushing for more autonomy, and perhaps even independence.

Croatian: 
Godine 1941. kraljevina je napadnuta, osvojena i rascjepkana.
Hrvatima su Nijemci ponudili "nezavisnu" državu.
Pod zastavom sa šahovnicom, hrvatski separatisti bili su ohrabrivani da počnu vršiti genocid nad Srbima,
u ime vjerskih napetosti koje sežu daleko u prošlost.
Tijekom rata, rojalisti i partizani borili su se protiv okupatora.
Komunistički revolucionar Josip Broz Tito pokazao se kad je odveo partizane do pobjede.
Njegovi partizani bili su mu vjerni,
tako da je bivši jugoslavenski kralj ostao u izgnanstvu jer je Tito, uz malu pomoć Sovjeta,
osnovao Socijalističku Federativnu Republiku Jugoslaviju godine 1945.
Zemlja je bila ustrojena kao federacija šest socijalističkih republika:
Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Makedonije, Crne Gore, Slovenije i Srbije.
Unutar Srbije bile su još dvije autonomne pokrajine, Kosovo i Vojvodina te glavni grad Beograd.
Pod Titom, zemlja je bila jednostranačka diktatura s doživotnim predsjednikom.
Temeljila se na propagandi te činila sve što je bilo potrebno za očuvanje "bratstva i jedinstva".

English: 
In 1941, the kingdom was invaded, divided, and conquered.
The Croatians were offered an independent state by the Germans.
Under a checkered flag, the separatist Croatians
were encouraged to begin a genocide against the Serbs,
inspired by old religious rivalries.
Throughout the war, royalists and partisans fought against the occupation.
Communist revolutionary Josip Broz Tito
distinguished himself when he lead the partisans to victory.
Tito's partisans were devoted to him.
And so the former monarch of Yugoslavia was to remain in exile,
as Tito, with some support from the Soviets,
established the Socialist Federal Republic of Yugoslavia in 1945.
The country was organized as a federation of six socialist republics:
Bosnia and Herzegovina, Croatia, Macedonia,
Montenegro, Slovenia, and Serbia.
In addition, Serbia held the two autonomous states of Kosovo and Vojvodina.
And hosted the country's capital of Belgrade.
Under Tito, the country was a dictatorship.
A one-party state with a president for life.
It operated on propaganda and doing whatever was necessary
to maintain brotherhood and unity.

Serbian: 
1941. kraljevina je pod invazijom, podeljena i okupirana
Hrvatskoj su Nemci dali Nezavisnu Državu
Pod zastavom sa šahovnicom, hrvatski separatisti su ohrabrivani
da počine genocid nad Srbima
inspirisan starim verskim nesuglasicama
Tokom rata, Četnici i Partizani su se borili protiv okupatora
Komunistički revolucionar Josip Broz Tito
istakao se kada je poveo Partizane do pobede
Titovi Partizani su mu bili verni
I bivši Jugoslovenski monarh je zato morao da ostane u izgnanstvu
jer je Tito, uz pomoć Sovjeta oformio
Socijalističku Federativnu Republiku Jugoslaviju, 1945-te
Država je organizovana kao federacija 6 socijalističkih republika
Bosna i Hercegovina, Hrvatska, Makendonija
Crna gora, Slovenija i Srbija
Pored toga, Srbija je imala dve autonomne pokrajine: Kosovo i Vojvodina
...i državnu  prestonicu Beograd.
Pod Titovom vlašću, država je bila diktatura
Jednopartijska država sa doživotnim predsednikom
Radila je na propagandi i preduzimala sve što je potrebno da se sačuva "Bratstvo i Jedinstvo"
Sbog nesuglasica sa Staljinom i rizika od novog rata sa Sovjetima

Bulgarian: 
През 1941 г., кралството е било завладяно и разделено.
На хърватите им е била дадена ,,независима'' държава от нацистите.
Под "шахматното знаме",
сепаратиските хървати били окуражавани да извършват геноцид срещу сърбите,
вдъхновени от стари религиозни спорове.
През войната, четници и партизани воювали срещу окупаторите.
Комунистическият революцюнер,
Йосип Броз Тито,
се отличил когато довел партизаните до победа.
Партизаните на Тито били лоялни към него,
и така бившият монарх на Югославия останал в изгнание,
докато Тито, с подкрепа от Съветският съюз,
създал Социалистическа федеративна република Югославия през 1945 г.
Държавата е била структурирана като федерация от шест социалистически републики:
Босна и Херцеговина,
Хърватия,
Македония,
Черна гора,
Словения
и Сърбия.
В допълнение, Сърбия имала две автономни области - Косово и Войводина.
И е била дом на федералната столица, Белград.
Под Тито, страната е била под диктатура.
Еднопартийно управление с доживотен президент .
Съществувала е чрез пропаганда
и правейки всичко необходимо да бъде поддържано "братството и единството".
Поради несъгласия със Сталин
и едвам избягвайки война със Съветския съюз,

Serbian: 
а можда и независност.
Године 1941. краљевина је нападнута, подељена и освојена.
Хрватима су Немци понудили независну државу.
Под шаховницом хрватски сепаратисти
су били охрабрени да почине геноцид над Србима
надахнут старом верском нетрпељивошћу. Током рата
монархисти и партизани су се борили против окупације
Комунистички револуционар
Јосип Броз Тито истакао се
предводивши партизане у победу. Титови партизани су му били одани,
те је бивши монарх Југославије морао да остане у избеглиштву,
док је Тито, уз подршку Совјета, успоставио
Социјалистичку Федеративну Републику Југославију 1945.
Земља је била уређена као федерација шест социјалистичких
република. Босна и Херцеговина, Хрватска,
Македонија, Црна Гора, Словенија и  Србија.
Србија је имала две аутономне "државе"
Косово и Војводину и у њој се налазио главни град Београд.
Под Титом земља је била диктатура,
једнопартијска држава са доживотним председником.
Деловала је на пропапаганди и чинила све што је неопходно да одржи
"братство и јединство". Због неслагања са Стаљином

Bulgarian: 
Югославия се превърнала в странна смесица на Изтока и Запада
във време, когато това не е била добра идея.
Оказала се, обаче, велика идея,
тъй като чуждестранни помощи идвали и от двете страни
и държавата започнала да става по-либерална,
и да формира уникала форма на социализма,
позната като "титовизъм".
Тито ренонсирал стария си живот като беден фермер
и използвал репутацията си като военен герой да остане близък и обичан от хората, които управлявал.
Той бързо пречупвал националистически чувства
и така държал държавата здраво.
Но не могли така да продължат.
Тито починал на 4-ти май, 1980 г., на 87 години.
Старият човек бе оставил народа си.
Та, какво остана след Тито?
Еми... Тито.
Председателството е било децентрализирано и станало колективно
съставено от представители и най-вече президент на председателството.
Опитаха се да се престорят за деситилетие че Тито е още жив.
И когато Студената война приключила, чуждите помощи били вече спряни
и икономиката се сринала, хората осъзнали че...
Тито вече го нямаше.
Новите проблеми накарали хората да търсят някой, когото да обвиняват.
В Косово, косовските албанци били обвинени.
Косовските сърби твърдели, че косовските албанци ги прогонвали от областта

Croatian: 
Zbog nesuglasica sa Staljinom i riskirajući rat sa Sovjetima,
Jugoslavija je postala čudan spoj istoka i zapada
kada to nije bilo jako pametno.
Zapravo je bilo jako pametno jer je strana pomoć dolazila s obje strane,
a zemlja se počela liberalizirati i stvarati jedinstveni oblik socijalizma poznat kao titoizam.
Tito će pričati o svom životu dok je bio siromašni seljak, a slika njega kao ratnog junaka
će ostati u srcima ljudi kojima je vladao.
Brzo je slomio nacionalizam, tako da je zemljom vladao čvrsto.
Ali svi su znali da to neće potrajati.
Tito je umro 4. svibnja 1980. u 87. godini života.
Otac je napustio svoj narod. A što je bilo nakon Tita?
Paa... Tito.
Predsjedništvo je decentralizirano i postalo je zajedničko, sastavljeno od predstavnika
i uglavnom simboličnog predsjednika Predsjedništva.
Gotovo cijelo su se desetljeće pokušavali pretvarati da je Tito još uvijek živ.
A kad je Hladni rat završio, vanjska pomoć prestala i gospodarstvo se urušilo, ljudi su shvatili:
Tito je mrtav!
Narod je morao nekoga okriviti za nevolje:
na Kosovu, okrivljeni su Albanci koji su tamo živjeli.
Kosovski Srbi tvrdili su da ih kosovski Albanci tjeraju iz pokrajine

English: 
Due to disagreements with Stalin and risking a near-war with the Soviets,
Yugoslavia became a strange blend of east and west
in a time when that wasn't a good idea.
It was a great idea, though, as foreign aid came in from both sides
and the country began to liberalize and form a unique brand of socialism known as Titoism.
Tito would evoke his former life as a poor farmer and his reputation as a war hero
to remain relatable and beloved with the people he reigned over.
He was quick to crack down on nationalistic sentiment and so held the country together firmly.
But all knew it couldn't last.
Tito died on May 4th 1980, aged 87.
The old man had left the people, and so what was after Tito?
Well... Tito.
The presidency was decentralized and became collective,
made up of representatives and a mostly symbolic president of the presidency.
They tried to pretend for almost a decade that Tito was living on.
And then when the Cold War ended, the foreign air ceased,
and the economy came tumbling down did the people realize Tito was gone.
The problems caused people to search for someone to blame.
In Kosovo, the blame was put on the Albanians living in the area.
Kosovar Serbs claimed Kosovar Albanians were pushing them out of the country

Serbian: 
Jugoslavija je postala čudna mešavina istoka i zapada
u vreme kad to nije bilo najpametnije
Zapravo je bila sjajna ideja, jer je pomoć stizala sa obadve strane, i država je počela da se liberalizuje
i oformljen je novi i jedinstven oblik socijalizma poznat kao Titoizam
Tito je evocirao na njegov nekadašnji život siromašnog seljaka
i na njegovu reputaciju ratnog heroja da bi se povezao sa narodom i da  bi ga njegovi podanici voleli
Brzo je razbio nacionalistički sentiment i čvrsto je držao zemlju u jednom komadu
Ali svi su znali da to ne može potrajati
Tito je umro 04. 05. 1980 u 87-oj godini
Starac je napustio svoj narod. I šta je ostalo posle Tita?
...pa, Tito.
Predsedništvo je decentralizovano i postalo je kolektivno
Činisli su ga predstavnici republika i uglavnom simbolični Predsednik Predsedništva
Skoro deciniju su pokušavali da se prave da Tito još živi
I onda kad se hladni rat završio, strana pomoć je prestala da stiže i ekonomi je propala
narod je shvatio: Tita više nema!
Ljudi su tražili koga će da okrive zbog problema izazvanih time.
Na Kosovu, krivica je svaljena na Albance koji žive u toj oblasti.

Serbian: 
и ризика од рата са Совјетима,
Југославија је постала чудна мешавина Истока и Запада
у време када то није била добра идеја. Била је сјајна идеја
када је помоћ са обе стране долазила и земља почела да буде слободнија
и да образује јединствену мешавину социјализма познату као титоизам.
Тито је истицао да је раније био сиромашни сељак,
а његов углед јунака из рата му је помогао
да буде вољен у народу којим је владао. Али, то ће се брзо срозати
на национализам и одразити на јачину земље.
Али сви су знали да то неће дуго трајати. Тито је умро 4. маја
1980. у 87. години живота. Старац је напустио свој народ.
И, шта је било после Тита? Па,
Тито. Председништво је децентализовано и
било је колективни орган. Било је састављено од представника и председника
председништва са симболичком улогом. Они су покушавали
једно десетлеће да се претварају да је Тито још увек жив.
И када се Хладни рат завршио, а страна помоћ
престала да долази, а економија да слаби, људи су схватили
да је Тито умро.
Надошли проблеми су изазвали људе да потраже кривца.
На Косову кривица је сваљена на тамошње Албанце.
Косовски Срби су тврдили да их косовски Албанци

Serbian: 
Kosovski Srbi su tvrdili da ih Kosovski Albanci izbacuju sa zemlje i počeli su sa protiv merama
Predsednik SR Srbije Ivan Stambolić poslao je svoju desnu ruku, Slobodana Miloševića
da smiri nerede '87
Medjutim, kada je stigao govorio je samo ono što su Kosovski Srbi hteli da čuju
tako je sebi stvorio vernu podršku
U nečemu što će ostati zapamćeno kao "Antibirokratska revolucija" (jogurt revolucija)
Koristio je svoju podršku da zbaci vlasti u Vojvodini, Crnoj gori i na Kosovu
I zamenio ih sa njegovim saveznicima
'89-te je Stambolić bio prisiljen da podnese ostavku u korist Miloševića
Kada su on i njegovi saveznici kontrolisali veliki deo Jugoslavije
njegov predstavnik u Predsedništvu, Borisav Jović predvodio je glasački blok
Iskoristio je vlast da smanji autonomiju Kosovu i Vojvodini
Albanski rudari sa Kosova su '89-te zajedno štrajkovali protiv toga
Milošević je poslao snage federalne policije
Sa njima je mogao da slomi Albance
Ovi postupci nisu dobro primljeni u SR Hrvatskoj i SR Sloveniji
Slovenski mediji prikazivali su priče "Fašista Milošević"
Milošević je tvrdio da ovo samo širi neosnovan strah od Srbije

English: 
and began a counter movement against this.
President of Serbia, Ivan Stambolic,
decided he would send his right-hand man, Slobodan Milosevic,
to quell the unrest in '87.
When he arrived, however, he spoke only what the Kosovar Serbs wanted to hear.
He created himself a devoted following.
In what would be called the Anti-Bureaucratic Revolution,
he used his supporters to force governments in Vojvodina, Montenegro, and Kosovo
to be replaced with his allies.
Eventually, Stambolic was forced to resign in favor of Milosevic in '89.
With he and his allies in control of many areas in Yugoslavia,
his representative in the presidency, Borisav Jovic, led a voting bloc,
the powers used to erode the autonomy of Kosovo and Vojvodina.
The Albanian miners of Kosovo collaborated in a strike against this in '89.
Milosevic had federal police troops moved in.
With this, he could crack down on the Albanians.
This kind of action did not sit well with the republics of Croatia and Slovenia.
Slovenia's media ran with stories of Milosevic "the fascist."
Milosevic deemed that this was only spreading unfounded fear of Serbia

Serbian: 
терају из покрајине и почели су да се буне.
Председник Србије Иван Стамболић је одлучио да пошаље
своју десну руку Слободана Милошевића
да оконча немире 1987. Када је стигао, међутим,
косовски Србима је рекао само оно што су хтели да чују.
Придобио је одане следбенике
и отпочела је, оно што ће касније бити названо, антибирократска
револуција. Искористио је своје
присталице да приморају владе у Војводини, Црној Гори и
на Косову да их смене његови савезници.
На крају, Стамболић је приморан да поднесе оставку у корист Милошевића 1989.
Он и његови савезници су контролисали многе области
у Југославији и његов представник у председништву
Борисав Јовић је предводио гласачки блок.
Моћ је искоришћена како би се умањила самосталност Косова и Војводине.
Албански рудари на Косову су
сарађивали у штрајку против овога 1989.
Милошевић је послао "савезну" полицију
и тако смирио Албанце. Ово се није свидело
Хрватској и Словенији.
Словеначки медији су писали о Милошевићу као фашисти.
Милошевић је сматрао да ово само "шири неоснован страх од Србије"

Croatian: 
i započeli su protuustanak protiv toga.
Predsjednik Srbije, Ivan Stambolić odlučio je poslati svoju desnu ruku, Slobodana Miloševića,
da uguši ustanak 1987.
Ali kada je stigao, pričao je samo ono što su kosovski Srbi htjeli čuti.
Stvorio si je odane sljedbenike.
Prosvjedima koji su kasnije nazvani Antibirokratska revolucija iskoristio je svoje pristaše
da sruši vlade Vojvodine, Crne Gore i Kosova i zamijeni ih svojim saveznicima.
Na kraju je Stambolić bio prisiljen dati ostavku i predati stranku Miloševiću 1989.
Uz svoje saveznike na vlasti u mnogim područjima Jugoslavije,
njegov predstavnik u Predsjedništvu, Borisav Jović, predvodio je glasački blok (svi imaju istu zastavu).
Moć je korištena za rušenje autonomije Kosova i Vojvodine.
Albanski rudari na Kosovu surađivali su u štrajku zbog ovoga 1989.
Milošević je poslao saveznu policiju - time je mogao skršiti Albance.
Ovakva akcija nije se pretjerano sviđala republikama Hrvatskoj i Sloveniji. Slovenski mediji pričali su o
"Miloševiću fašistu". Milošević je rekao da to samo stvara neosnovan strah od Srbije

Bulgarian: 
и започнали съпротива срещу тях.
Президентът на Сърбия, Иван Стамболич,
решил да изпрати дясната си ръка
Слободан Милошевич
да потуши недоволството през '87 година.
Обаче когато пристигнал, той казал само това,
което косовските сърби искали да чуят.
Той си създал предани последователи.
В т.н. "Антибюрократична революция",
той използвал поддръжниците си да накара правителствата
във Войводина, Черна гора и Косово
да бъдат заменени с негови съюзници.
С времето, Стамболич е бил накаран да си подаде оставката в полза на Милошевич през '89 г.
Сега когато той и съюзниците му имали контрол над много райони в Югославия,
представителят му в председателството,
Борисав Йович,
водил гласоподавателен блок.
С тези сили те отнели автономията на Косово и Войводина.
Албанските миньори в Косово се организират в стачка срещу това през '89 година.
Милошевич изпратил федерални полицейски части.
С тях, той принудил албанците да отстъпят.
Тези действия не се харесали, обаче, на републиките Хърватия и Словения.
Медиите в Словения нарекли Милошевич ''фашист''.
Милошевич заявил, че така само разпростаняват неосновани страхове към Сърбия

Serbian: 
I pokušao je da ograniči Slovensku štampu
To je samo pojačalo sentiment da Slovenija mora da pobegne iz Srpskog uticaja
Milošević je pokušao da koristi Kosovske Sebe da se usprotive Slovensom predsedniku Milanu Kučanu
Hrvatska je podržala Sloveniju, i nije pustila protestante da prodju
Politički pat je doveo do "14-tog vanrednog kongresa SKJ" koji je održan u januaru 1990-te
Kongresu su prisustvovali delegati iz svih republika i pokraina
Raspravljalo se o reformama
Ili će se Jugoslovenskim republikama ponuditi veća autonomija
Ili da se izgradi još jače "Bratstvo i Jedinstvo"
Svaki Kučanov predlog je odbio Srpski glasački blok
Postalo je napeto, i veoma, veoma frustrirajuće
Slovenska delegacija je izašla. Napustili su kongres
Milošević je hteo da nastavi i bez njih. Hrvatska, Makedonija i Bosna i Hercegovina su izašli takodje
Nije bilo nikakvog "Jedinstva"!
Kada  je svaka republika održala svoje prve slobodne izbore
nacionalističke partije su počele da pobedjuju Komuniste u Makedoniji, Sloveniji, Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj

Croatian: 
i pokušao ograničiti slovenski tisak.
To je samo povećalo osjećaj da Slovenija mora pobjeći od srpskog utjecaja.
Milošević je pokušao iskoristiti kosovske Srbe za svrgavanje pobunjenog slovenskog predsjednika,
Milana Kučana. Hrvatska je poduprijela Sloveniju, nedopuštajući prolaz prosvjednicima.
Zbog politički bezizlazne situacije, u siječnju 1990. sazvan je 14. izvanredni kongres.
Na kongresu su bili delegati svih republika i pokrajina.
Pričalo se o promjenama: bi li trebalo ponuditi republikama veću autonomiju
ili izgraditi jaču zemlju bratstva i jedinstva.
Srpski blok srušio je svaki Kučanov prijedlog. Atmosfera je postala napeta i vrlo, vrlo frustrirajuća.
Slovenska delegacija napustila je kongres. Kad je Milošević pokušao nastaviti bez njih,
Hrvatska, Bosna i Hercegovina i Makedonija učinile su isto.
Nije bilo nikakvog jedinstva.
Kad je svaka republika prvi put održala višestranačke izbore,
nacionalističke stranke porazile su bivše komunističke u Makedoniji, Bosni i Hercegovini, Sloveniji i Hrvatskoj.

Serbian: 
и покушао је да ограничи словеначку штампу.
Код Словеније је то створило такав осећај да је морала да побегне од утицаја Србије.
Милошевић је покушао да искористи косовске Србе
да свргну словеначког председника Милана Кучана.
Хрватска је подржала Словенију и спречила је пролазак
демостраната. Политички окршај
је довео до 14-ог конгреса јануара 1990.
Конгресу су присуствовали делегати из свих република и
покрајина. Расправљало се о реформи,
да ли да се републикама да већа самосталност
или да се изгради јача држава братства и јединства.
Сваки Кучанов предлог је зауставио српски гласачки блок.
Атмосфера је постала усијана и веома, веома
фрустрирајућа. Словеначка делегација је изашла
напустивши конгрес. Милошевић је покушао да настави
без њих. Хрватска, Македонија и Босна и Херцеговина
су такође отишле. Није било јединства.
Када су републике одржале прве изборе,
националистичке странке су победиле бивше комунисте
у Македонији, Словенији, Босни и Херцеговини
и Хрватској.
У Хрватској је контроверзни Фрањо Туђман дошао на власт

English: 
and attempted to see authorities restrict Slovenia's press,
only driving further sentiment that Slovenia must escape Serbia's influence.
Milosevic attempted to use his Kosovar Serbs to depose Slovenia's dissident president,
Milan Kucan.
Croatia backed up Slovenia, refusing passage to the protesters.
The political stalemate led to the 14th congress being convened
in January 1990.
The congress was attended by delegates from all republics and provinces.
The debate was reform:
Whether to offer more autonomy to the republics of Yugoslavia,
or to build a stronger state of brotherhood and unity.
Every proposal from Kucan was shot down by the Serbian voting bloc.
The climate became tense, and very, very frustrating.
The Slovenian delegation walked, leaving the congress.
While Milosevic attempted to continue without them,
Croatia, Macedonia, and Bosnia and Herzegovina walked too.
There was no unity to be found.
When each republic held their first ever free election,
nationalist parties began to defeat the former communist ones
in Macedonia, Slovenia, Bosnia and Herzegovina, and Croatia.
In Croatia, the controversial Franjo Tudman had come to power

Bulgarian: 
и се опитал да затегне контрола над пресата в Словения.
Но така само затвърдил мнението,
че Словения трябва да избяга от сръбското влияние.
Милошевич се опитал да използва косовските сърби,
така, че да свали от власт нелоялния словенски президент, Милан Кучан.
Хърватия подкрепила Словения,
отказвайки да даде на протестиращите да минат границата.
Политическите обстоятелства довели до свикането на 14-ия конгрес на СКЮ през януари, 1990 г.
На конгреса присъствали делегати от всички републики и автономни области.
Дебатът бил за реформа -
дали да бъде дадена повече автономия на югославските републики,
или да бъде създадена по-силна нация на "братство и единство".
Всяко предложение на Кучан е било отказано от сръбският гласоподаветелен блок.
Положението станало напрегнато
и много, много обезсърчаващо.
Словенската делегация си тръгнала от конгреса.
Когато Милошевич се опитал да продължи без тях,
хърватската, македонската и босненската делегация също си тръгнали.
Не е имало вече обединение.
Когато републиките провели първите си свободни избори
националистическите партии победили старите комунстически
в Македония, Словения, Босна и Херцеговина и Хърватия.
В Хърватия, Франьо Туджман дошъл на власт,

English: 
under the promise to protect them from Milosevic.
His nationalistic sentiment and his readiness to embrace the old checkered flag
brought back painful memories of the genocides that had scarred many Serbian families.
The Croatian Serbs refused to let this happen again, and rose up in Knin in August,
securing small arms and barricading roads.
They demanded that if Croatia chose to secede, the Serbian-majority areas,
or as they would later proclaim themselves, the Republic of Serbian Krajina, would not.
Borisav Jovic, now head of the Yugoslav presidency,
was ready to offer support to the Croatian Serb's concerns.
Tudman, however,  would not accept this,
and had helicopters dispatch to Knin ready to put down the rebellion.
Jovic showed his hand when two Yugoslav fighter jets intercepted the helicopters
and forced them to return to base.
Serbia's influence had now consumed[?] the Yugoslav People's Army,
and so Tudman would have to find his own way to fight.
Hungarian arms began to be smuggled into Croatia, and at the same time,
Slovians held a referendum asking the people if they desired independence.
The people answered yes.

Serbian: 
U Hrvatskoj je kontraverzni Franjo Tudjman došao na vlast uz obećanje da će ih zaštititi od Miloševića
Njegov nacionalistički sentiment i njegova spremnost da prihvati staru zastavu sa šahovnicom
vratili su bolna sećanja na genocid koji je ostavio ožiljke na mnogim Srpskim porodicama
BALVAN REVOLUCIJA
Hrvatski Srbi nisu hteli da dozvole da se ponovo desi nešto tako i podigli su ustanak u Kninu, u avgustu
Koristili lako naoružanje i barakadirali puteve
Oni su zahtevali da ako bi Hrvatska odlučila da se odcepi, oblasti sa Srpskom većinom
ili kako će se kasnije nazvati: Republika Srpska Kraina
se neće odcepiti!
Borisav Jović, sad na čelu Jugoslovenskog predsedništva
Je bio spreman da pruži podršku zabrinutim Hrvatskim Srbima
Tudjman to nije dozvolio i poslao je helikoptere u Knin da uguše pobunu
Jović je poslao dva Jugoslovenska lovca da presretnu helikoptere, i prisile ih da se vrate u bazu
JNA je sada bila pod Srpskom kontrolom
Tudjman mora da traži sopstveni način da se bori
Počelo je švercovanje oružja iz Madjarske u Hrvatsku
U to vreme su Slovenci održali referendum
Pitali su narod da li želi nezavisnost. Narod je rekao "Da"!

Croatian: 
U Hrvatskoj je na vlast došao kontroverzni Franjo Tuđman, obećanjem da će ih zaštititi od Miloševića.
Njegov nacionalizam i podrška za staru zastavu sa šahovnicom
prizvali su bolne uspomene na genocid koji je ranio mnoge srpske obitelji.
BALVAN REVOLUCIJA
Hrvatski Srbi nisu htjeli da se to ponovi i pobunili su se u kolovozu u Kninu,
pribavljajući pješačko naoružanje i barakadirajući ceste.
Govorili su da ako se Hrvatska odcijepi, područja sa srpskim stanovništvom
(ili Republika Srpska Krajina, kako će se kasnije nazvati) neće.
Borisav Jović, sada predsjednik jugoslavenskog Predsjedništva,
bio je spreman podržati zabrinutosti hrvatskih Srba.
Međutim, Tuđman neće ovo prihvatiti i poslat će helikoptere u Knin na sruši pobunu.
Jović je bacio svoju kartu kada su dva jugoslavenska borbena aviona presrela helikoptere i prisilila ih
da se vrate u bazu.
Srpski utjecaj sada je zahvatio Jugoslavensku narodnu armiju, tako da će Tuđman morati naći svoj način borbe.
Mađarsko oružje počelo se krijumčariti u Hrvatsku, a u isto vrijeme Slovenci su održali referendum pitajući ljude
žele li nezavisnost. Ljudi su rekli "da".

Bulgarian: 
под обещнието че ще ги защити от Милошевич.
Националистическата му позиция и готовността му да приеме обратно старото "шахматно знаме"
върнали обратно стари болезнени спомени от геноцида,
който бе белязал много сръбски семейства.
"Дънеровата революция"
Хърватските сърби отказали това да се повтори
и се надигнали в Книн през август,
снабдявайки се с леки оръжия и барикадирайки пътища.
Те заявили, че ако Хърватия ще се отпцепва,
териториите със сръбско мнозинство,
или както по-късно се обявяват като
Република Сръбска Крайна,
няма да се отцепят от Югославия.
Борисав Йович, сега глава на югославското председателство,
дал подкрепата си към тревогите на хърватските сърби.
Туджман, обаче, не приел това и изпратил хеликоптери в Книн, за да потушат бунта.
Два югославски бойни изтребителя пресрещнали хеликоптерите
и ги накарали да се върнат.
Влиянието на Сърбия вече бе достигнало и върху Югославската народна армия (ЮНА)
и на Туджман е щяло да му се наложи да намери свой собствен начин да воюва.
Унгарски оръжия били контрабандирани в Хърватия
и междувеременно словенците провели референдум,
питайки народа дали искат независимост.
И те отговорили с "да".

Serbian: 
обећавши заштиту од Милошевића.
Његов национализам и спремност да прихвати стару шаховницу,
призвали су болно сећање на геноцид
који је нанео ожиљке многим српским породицама.
БАЛВАН РЕВОЛУЦИЈА
Срби из Хрватске су одбили да дозволе да се тако нешто понови и устали су
у Книну у августу, те обезбедили лако наоружање и ставили барикаде на путеве.
Тражили су, ако Хрватска одлучи да се отцепи,
да се области са српском већином или, како су се касније прозвале,
Република Српска Крајина, не отцепе.
Борисав Јовић, сада на челу председништва Југославије,
био је спреман да понуди помоћ забринутим Србима из Хрватске.
Туђман, међутим, није желео ово да дозволи
и наредио је хеликоптерима да оду за Книн да угуше побуну.
Јовић је показао своје карте када су два југословенска
борбена авиона пресрела хелихоптере и приморала их
да се врате у базу. Српски утицај је сада допрео
у Југословенксу народну армију, те је Туђман морао да пронађе свој начин да се бори.
Наоружање из Мађарске је почело да се кријумчари у Хрватску, а истовремено
Словенци су одржали референдум питавши народ да ли жели независност.
Народ је одговорио да жели.

Croatian: 
Rezultati referenduma i kasnije 1991. otkrivanje hrvatskog krijumčarenja oružja
dovelo je do toga da zapovjedništvo vojske traži od Predsjedništva da proglasi izvanredno stanje.
Hrvatski predstavnik, Stjepan Mesić, snažno se usprotivio zapovjedništvu vojske i Joviću.
Optužio ih je da pokušavaju stvoriti Veliku Srbiju,
dok je zapovjednik vojske govorio da strane sile pokušavaju uništiti Jugoslaviju.
Tko god bio u pravu, to bi značilo rat.
Glasovanje je ovisilo o bosanskom predstavniku i nakon ozbiljnog prepucavanja, odbijeno je.
Stvari su se samo malo, malo smirile.
Ali kada je u svibnju Jovićev mandat završio i bilo je vrijeme da Mesić postane predsjednik Predsjedništva,
spriječen je, a položaj ponuđen drugom Miloševićevom lojalistu.
Hrvati su odgovorili referendumom za nezavisnost koji je prošao ogromnom većinom glasova,
uglavnom jer se hrvatski Srbi nisu pojavili na biralištima.
25. lipnja 1991. republike Slovenija i Hrvatska proglasile su nezavisnost, započinjući krvavi raspad Jugoslavije.
DESETODNEVNI RAT
U Hrvatskoj su borbe trajale već neko vrijeme, ali sada sa službenim deklaracijama,

Bulgarian: 
Резултатите на референдума и разобличаването на хърватско-унгарското оръжейно контрабандство
довело до искане от военните към председателството да обявят извънредно положение.
хърватският представител, Степан Месич
оспорил началника на армията и Йович.
Обвинил ги, че се опитват да създадат ''Велика Сърбия''.
Докато началника на ЮНА казал, че чуждестранни сили се опитват да разделят Югославия.
Независимо кой е бил прав, всичко това означавало война.
Гласът е бил оставен в ръцете на босненския представител
и след сериозно обмисляне, предложението е било отказано.
Нещата се успокоили, много, много слабо.
Но когато мандатът на Йович приключил през май,
и е било време Месич да стане глава на председателството,
той е бил блокиран и титлата е била предложена на друг привърженик на Милошевич.
Хърватите отговорили чрез референдум за независимост, който спечелил безпроблемно...
най-вероятно, защото хърватските сърби са го бойкотирали.
На 25-ти юни 1991 г., републиките Словения и Хърватия обявили независимостта си,
започвайки насилственото разделяне на Югославия.
"Десетдневната война"
Боевете в Хърватия вече продължавали от доста дълго време.
Но сега с официалните декларации,

English: 
The results of the referendum, and later in '91, the exposure of Croatian arms smuggling,
led to the army commander requesting the presidency to enact a state of emergency.
Croatian representative Stjepan Mesic strongly debated the army head and Jovic.
He accused the two of attempting to create a greater Serbia,
whereas the army head insisted foreign powers were conspiring to destroy Yugoslavia.
Regardless if either were true or not, it would mean war.
The vote was places in the Bosnian representative's hands,
and after some serious umming and erring, it was rejected.
Things had calmed very, very slightly.
But when Jovic's term came to an end in May and it was time that Mesic took head,
he was blocked, and the title offered to another Milosevic loyalist.
The Croatians responded with an independence referendum that won in a landslide,
most likely because the Croatian Serbs didn't show up to vote.
On June 25th 1991, both the republics of Slovenia and Croatia declared their independence,
beginning the very violent government collapse of Yugoslavia.
The fighting in Croatia had been on for some time.

Serbian: 
Исход референдума и касније откриће крујумчарења оружја у Хрватску 1991.
 
довело је војно руководство да затражи од председништва да прогласе ванредно стање.
Хрватски представник Стјепан Месић
се оштро супротставио начелнику генералштаба и Јовићу.
Оптужио их је за покушај стварања велике Србије,
док је начелник генералштаба инсистирао на томе да су се стране силе уротиле
да униште Југославију. Без обзира на то шта је од тога истина,
то је значило рат. Пресудни глас имао је
представник Босне и Херцеговине и након озбиљне расправе
захтев је одбијен. Ствари су се смириле веома, веома
слабо. Али, када се Јовићев
мандат окончао у мају и када је требало да га наследи
Месић, био је блокиран и функција је
понуђена другом, оданом Милошевићу.
Хрвати су одговорили референдумом за независност и убедљиво победили.
Највероватније јер Срби из Хрватске нису гласали.
25. јуна 1991.
обе републике, Словенија и Хрватска, прогласиле су независност.
И тако је почео веома насилан распад Југославије.
ДЕСЕТОДНЕВНИ РАТ
Борбе у Хрватској су већ трајале одређено време
али сада са
званичним декларацијама независности

Serbian: 
Rezultat referenduma, a kasnije '91. i otkrivanje Hrvatskog šverca oružjem
dovelo je do toga da komanda JNA traži od predsedništva do proglasi vanredno stanje
Hrvatski predstavnik Stjepan Mesić se snažno usprotivio vojnom vrhu i Joviću
Optužio ih je da stvaraju Veliku Srbiju
Vojni vrh je tvrdio da se strane sile dogovaraju da unište Jugoslaviju
Bilo to istina ili ne, to bi značilo rat!
Glas je bio u rukama Bosanskog predstavnika, i nakon ozbiljnih rasprava
...odbijen je.
Stvari su se samo malo smirile
Kada se, u maju, Jovićev mandat bližio kraju i približavalo se vreme da Mesić preuzme
bio je blokiran.
Titulu je dobio još jedan Miloševićev lojalista
Hrvati su odgovorili referendumom o nezavisnosti koji je doneo ogromnu pobedu
Najviše zbog  toga što Hrvatski Srbi nisu izašli na glasanje
25. 06. 1991. republike Hrvatska i Slovenija su proglasile nezavisnost
Time je počeo veoma nasilan raspad Jugoslavije
DESETODNEVNI RAT
U Hrvatskoj se već neko vreme dešavaju sukobi

Bulgarian: 
ЮНА също се включила в конфликта.
Те придвижили армейски части до границата на Словения,
което веднага изкарало военна реакция от словенците.
Демобилизираните "Словенски териториални защитни сили" подготвили съпротивление по
ГКПП-тата и важните пътищата ,
отбивайки сравнително малката югославска войска.
Кратка война с малко пострадали, рядкост в близкото бъдеще.
Конфликтът бил наречен ''Десетдневната война''.
Европейската общност поставила под натиск воюващите да започнат преговори,
водещи до Брионското споразумение на 7-ми юли, 1991 г.
Хърватия, Словения и Югославия се съгласили да оттеглят ЮНА от Словения
и да дадат възможност на Словения да си върне обратно контрола над границите си,
стига Словения и Хърватия отложат декларациите си за 3 месеца.
Тези 3 месеца едва били забелязани от бойците, воюващи в Хърватска,
но Словения използвала това време, за да получи международна подкрепа.
Докато ЮНА планирала инвазия, която не можела да се провали.
Планът обаче бил захвърлен в боклука, тъй като Словения не е била стратегически полезна.
Така словенците успели да се отърват.
Но на цената да оставят хърватите сами срещу югославската армия.

Croatian: 
JNA je imala razloga uplesti se.
Doveli su vojsku na slovensku granicu, na što su Slovenci odmah reagirali.
Neraspuštena Teritorijalna obrana koja je trebala biti raspuštena pripremila je otpor na graničnim prijelazima
i važnijim cestama, odbijajući relativno male prvotne jugoslavenske snage.
Kratak rat s malo žrtava - rijetkost u budućnosti - bit će kreativno nazvan "Desetodnevni rat".
Europska zajednica pritisnula je sukobljene strane da počnu pregovarati,
što dovodi do Brijunskog sporazuma 7. srpnja 1991.
Hrvatska, Slovenija i Jugoslavija složile su oko povlačenja JNA iz Slovenije
kako bi ona mogla uspostaviti kontrolu nad granicom pod uvjetom da Hrvatska i Slovenija
suspendiraju deklaracije na tri mjeseca.
Ta tri mjeseca nisu utjecala na borce u Hrvatskoj, ali je Slovenija iskoristila to vrijeme da se pokažu kao
normalna zemlja, dok je JNA pripremala napad na njihovu zemlju koji nije mogao propasti.
Plan je ipak odbačen jer to je Slovenija, koga briga.
I tako je Slovenija pobjegla, ali uz cijenu ostavljanja Hrvatske na nišanu JNA.

Serbian: 
Ali sad sa zvaničnom objavom rata, JNA je odlučila da se umeša
Razmestili su vojsku na Slovensku granicu što je odmah izazvalo reakciju od strane Slovenaca
Njihova Terirorijalna odbrana, koja je trebala da bude raspuštena ali nije bila
pružila je otpor na granici i važnim putevima
i odbila relativno male Jugoslovenske snage.
Kratak rat sa malo žrtava, retkost u budućnosti
biće kreativno nazvan "Desetodnevni rat"
Evropska zajednica je vršila pritisak na ratoborce da otvore pregovore
što je 07. 07. 1991 dovelo do "Brionske deklaracije"
Hrvatska, Slovenija i Jugoslavija su se dogovorili da se JNA povuče iz Slovenije
i da se dozvoli Sloveniji da sami kontrolišu svoje granice
a da Hrvatska i Slovenija odlože proglašenje nezavisnosti za 3 meseca
Ta 3 meseca nisu uticala na borce u Hrvatsoj
Ali Slovenija je to vreme iskoristila da od sebe napravi "prirodnu državu" dok je JNA pripremala invaziju koja nije mogla da ne uspe
Plan je odbačen iz razloga: "To je Slovenija, koga zabole!"
Tako se Slovenija izvukla.
Ali po cenu da je ostavljena Hrvatska na nišanu JNA.

Serbian: 
ЈНА је мислила да је добро време да се умеша.
Војска је кренула на словеначку границу
што је одмах изазвало словеначки одговор.
Оно што је требало да буде, а није, територијална одбрана
припремила је отпор на граничним прелазима и важним путевима и
одбила релативно мале југословенске снаге.
Краткотрајни рат са малим последицама, што неће бити тако често у будућности,
сукоб ће бити креативно назван Десетодневни рат.
Европска заједнија је извршила притисак на зараћене стране
да започну преговоре што је довело до Брионског споразума 7. јула 1991.
Хрватска, Словенија и Југославија су се договориле
да се ЈНА повуче из Словеније и
Словенији је дозвољено да успостави контролу на својим  границама,
а Хрватска и Словенија су ставиле у прекид своје декларације о независности
на три месеца. Ова три месеца су једва збунила
борце у Хрватској. Али, Словенија је
ово време искористила да постане као и свака друга држава,
док се ЈНА спремала да је нападне тако да победа буде сигурна.
План је ипак одбачен због тога што -
Словенија, кога заболе за њу. И тако се Словенија извукла.
Али по цену да остави Хрватску пред ЈНА.

English: 
But now with the official declarations, the YPA saw fit to involve themselves.
They moved an army to Slovenia's border, which immediately prompted reactions from the Slovians.
The meant-to-be (but they totally didn't) decommissioned Territorial Defenses
prepared resistance on boarder checkpoints and important roads,
repelling the relatively small Yugoslav Force.
A short war with little casualites, a rarity in future,
the conflict would be creatively named the Ten-Day War.
The European community placed pressure on the belligerence to open negotiations,
leading to the Brioni Agreement on July 7th, '91.
Croatia, Slovenia, and Yugoslavia agreed to withdraw the  YPA from Slovenia
and allowed Slovenia to take control of their boarders,
given that Croatia and Slovenia suspend their declarations for three months.
This three months barely fazed the fighters battling in Croatia.
But Slovenia used this time to make themselves into an actual country
while the YPA prepared an invasion into their country that couldn't fail.
The plan was scrapped, though, on the reason that it's Slovenia, who gives a shit?
And so Slovenia had slipped away.
But at the cost of leaving Croatia in the YPA's sights.

Croatian: 
DOMOVINSKI RAT
Tuđmanova se borba temeljila na tome da "će braniti svaki pedalj hrvatske zemlje".
Usprkos tome, pobunjenici su postigli velike uspjehe, zauzimajući mnogo područja sa srpskom većinom
i još malo.
I Jugoslavija je ponudila podršku, dajući pobunjenicima opremu i topove.
Kasnije je i sama JNA došla na granicu kao "čuvari mira".
Čuvari mira koji omogućuju pobunjenicima da opsade Vukovar u kolovozu.
Stvari su izgledale prilično turobno u Jugoslaviji,
tako turobno da je u Makedoniji prošao referendum, pa su jednostavno otišli. Samo tako.
To čini sve pomalo dramatičnije.
Čak je i Haag obratio pažnju na turobnost, pa su zakazali mirovnu konferenciju sa svih šest predsjednika.
Tuđman je inzistirao na tome da Hrvatska ima pravo na odcjepljenje.
Milošević je odgovorio da bi onda to trebala imati i Krajina.
Lord Carrington, voditelj konferencije, upitao je Miloševića bi li bio spreman prihvatiti nezavisnost
Hrvatske ako bi bila obvezna poštivati ljudska prava Srba izvan Srbije.
Milošević je odgovorio potvrdno.
Ali kada je stigao pisani dogovor, na papiru je stajalo da će svih šest republika krenuti tim putem.
Na to Milošević nije mogao pristati. Nije imao namjeru da se Jugoslavija raspadne.

Serbian: 
HRVATSKI RAT ZA NEZAVISNOST
Tudjmanova borba počiva na njegovom insistiranju da će braniti svaki centimetar Hrvatske
Uprkos tome, pobujenici su imali velike uspehe. Kontrolisali su mnoge gradove sa Srpskom većinom, i još malo
I Jugoslavija je pružala podršku. Pobunjenicima je davala oružje i artiljeriju
Kasnije je i sama JNA došla na granicu kao "Miročuvari"
"Miročuvari" su pobunjenicima dozvolili da napreduju i u avgustu okupiraju Vukovar
U Jugoslaviji su stvari izgledale veoma sumorno
Toliko sumorno da je Makedonija organizovala referendum i otišla
... tek tako!
(zbog toga sve izgleda pomalo dramatično)
Sumornost je privukla pažnju Haga
koji je organizovao mirotvornu konferenciju sa svih 6 predsednika
Tudjman je insistirao da Hrvatska ima pravo na odcepljenje
Milošević je rekao da ga onda takodje ima i Krajina
Lord Kerington, šef konferencije, pitao je Miloševića da li bi prihvatio nezavisnost Hrvatske
Ako bi poštovala ljudska prava Srba koji žive izvan Srbije.
Milošević je odgovorio: "Da"
Kada je stigao pisani sporazum, pisalo je da svih 6 republika podje istim putem
Milošević nije mogao da pristane. Nije imao nameru da pusti celu Jugoslaviju da se raspadne

English: 
Tudman's fight stemmed from his insistence that he'd "defend every inch of Croatia."
In spite of it, though, the rebels had made great successes,
securing many Serb majority towns and then some.
Yugoslavia offered support as well, giving the rebels equipment and artillery.
Later, the YPA itself arrived to the boarder as peace keepers.
Peace keepers that allow the rebels to push forward  and siege[?] Vukovar in August.
Things looked fairly bleak in Yugoslavia.
So bleak that Macedonia passed a referendum and left.
Just like that.
That makes everything seem a bit dramatic.
The bleakness also caught the attention of a Hague,
who arranged a peace conference with all six presidents.
Tudman insisted Croatia had the right to secede.
Milosevic countered that then Krajina should, too.
Lord Carrington, head of the conference, asked if Milosevic would be prepared
to accept Croatian independence if it was subject to the human rights
of Serbs living outside of Serbia.
Milosevic answered yes.
When the written deal arrived, though, it stated that all six republics would take this route.
Milosevic could not agree. He had no intentions of breaking up Yugoslavia.

Bulgarian: 
"Хърватската война за независимост"
Туджман воювал с цел да ''защити всяка педя от Хърватия''.
Въпреки това, бунтовниците вече имали големи успехи,
завладявайки много градове със сръбски мнозинства и някои без.
Югославия също давала подкрепата си на бунтовниците,
давайки на бунтовниците оръжия и артилерия.
По-късно, ЮНА дошли като ,,миротворци''.
,,Миротворци'' които позволявали на бунтовниците да навлизат по-навътре в Хърватия и да започнат обсадата над Вуковар.
Нещата изглеждали доста мрачни в Югославия.
Толкова мрачни, че Македония прекарала референдум и просто се отцепила.
Ей така...
Което ме навежда на мисълта, че това изглежда доста драматично.
Мрачността също така прихванала вниманието на Хага, която организирала конференция за мир с 6-те президента.
Туджман настоявал, че Хърватия има правото да се отцепи.
Милошевич му отговорил, че в такъв случай, Крайна също има това право.
Лорд Карингтън, главата на конференцията, попитал дали Милошевич би приел хърватската независимост,
ако човешките права на сърбите живеещи извън Сърбия биват уважени.
Милошевич отговорил положително.
На документите, обаче, пишело че и 6-те републики ще получат независимост.
Милошевич не можел да се съгласи.
Не е имал никакви намерения да разформирова Югославия.

Serbian: 
РАТ ЗА НЕЗАВИСНОСТ ХРВАТСКЕ
Туђманова борба се заснивала
на инсистирању да ће бранити сваки сваки педаљ Хрватске.
Упркос томе, побуњеници су имали доста успеха и обезбедили су
многе градове са српском већином и још неке. Југославија је такође понудила подршку и
дала је побуњеницима опрему и артиљерију.
Касније је ЈНА стигла на границу као мировна снага,
"мировне снаге" су омогућиле побуњеницима да напредују и заузму Вуковар
у августу. Ствари су постајале прилично мрачне у Југославији.
Толико мрачне да је Македонија одржала референдум и отишла,
тек тако.
Тако су ствари изгледале за нијансу драматичније.
Мрак у Југославији је привукао пажњу Хага
који је организовао мировну конференцију свих шест председника.
Туђман је инсистирао на томе да Хрватска има право да се отцепи.
Милошевић је одговорио да онда и Крајина на то има право.
Лорд Карингтон, који је био на челу конференције, питао је Милошевића да ли би
прихватио независност Хрватске,
ако би поштовала људска права Срба који живе ван Србије.
Милошевић је одговорио да би прихватио. Када је писани договор сачињен,
у њему је наведено да свих шест република имају право на пут независности.
Милошевић није могао то да прихвати. Није имао намеру да разбије

Bulgarian: 
Около ноември, Вуковар паднал
и тези, които се съпротивлявали, били изклани от сърбите.
Към началото на '92 година примирие от ООН дава пауза на болката.
Но още един конфликт също се е приготвял да избухне по време на обсадата над Вуковар.
Да, това беше достатъчно.
Едва не ви казах какво се случва в следващата част.
Част 2-ра ще излезе към края на месеца, ако се придържам към графика си.
Та, очаквайте го следващия месец.
Ще се видим скоро!

Serbian: 
U novembru je Vukovar pao
oni koji su se opirali su masakrirani
Početkon 1992. UN-ov prekid vatre je pauzirao bol
ali pored bitke u Vukovaru zakuvavao se još jedan sukob.
KRAJ

English: 
By November, Vukovar fell, and those who had resisted were subject to massacre.
By the dawn of 1992, a U.N. ceasefire would put a pause to the pain.
However, another conflict had been brewing alongside the battle of Vukovar.
Yep, that's enough of that.
I nearly would have gone and spoiled you, there.
Part two will be out around the end of the month, if I actually stick to schedule.
So expect it next month. See ya.

Croatian: 
U studenom, Vukovar je pao. Oni koji su se opirali poubijani su.
U zoru 1992. UN-ovo primirje će zaustaviti bol, ali drugi sukob se zakuhavao pored Bitke za Vukovar.
Ali dosta je bilo. Skoro sam vam sve otkrio ovdje. Drugi dio će izaći pri kraju mjeseca ako ću se držati rasporeda.
Zato očekujte sljedeći mjesec. Vidimo se!

Serbian: 
Југославију. До новембра, Вуковар је пао
и они који су се опирали били су жртве покоља.
До почетка 1992, мировне снаге УН
ће зауставити даљи бол.
Какогод још један сукоб је врио упоредо са битком за Вуковар.
Толико о томе. Скоро да сам отишао да вам упропастим угођај.
Други део ће бити готов до краја месеца,
уколико се будем држао распореда. Значи, биће за месец дана.
Видимо се!
