Nenávidím tuhle píseň.
Říkám to na rovinu.
Nenávidím tuhle píseň.
Prostě nevím.
Je to bezvýsledný a zároveň to vypadá zábavně.
A teď, když se ohlédnu nazpátek, tak si
pomyslím, co jsem si kurva myslel.
Ale zdá se, že mě to stále pronásleduje,
takže jsem se ji ke konci
večera rozhodl zazpívat.
Tohle je první hrozná píseň,
kterou jsem do teď napsal.
Sledovat je běhat.
Sledovat je padat.
Sledovat je snažit se chytit míček...
... olympiáda.
Paralympiáda.
Nenávidím se.
Sledovat je smát se.
Sledovat je slintat.
Sledovat je spadnout do bazénu...
... to je potápění...
na paralympiádě.
A vím moc dobře,
že shořím v pekle.
Ale chlápci hrající basketbal na kolečkovém
křesle je ta nejzábavnější věc,
jakou jsem kdy v životě viděl!
Kde?
Na paralympiádě.
Uvidíme se v pekle, přátelé.
Je tady dneska nějak horko.
Tam jeden velký zkurvený
malý žlutý bastard zkolaboval.
Jestli to není pro vás dost zkažené,
tak jsem napsal druhou verzi.
A je to nějak takhle.
Dítě s Downovým syndromem
vyhraje závod,
i když stojí na místě...
... Olymp...
Pořád mě tlačí boty!
Kolem krku mu visí zlatá medaile
a spočívá na jeho obrovském jazyku...
... Olym...
Paralympiáda.
Ale já jen škádlím, když zpívám,
protože tyhle hry jsou nádherná věc.
Dobře, chci se opravdu jen vyhnout karmě,
protože se moje děti pravděpodobně narodí
jako mrzáci a slepý a budou nějak postižení,
že s nimi budu muset trávit veškerý svůj čas.
Kde?
Na paralympiádě.
Paralympiáda.
Děkuju vám a dobrou noc všem!
Překlad: c.tucker
