Klapka!
Teorie velkého třesku patří
mezi nejoblíbenější seriály,
které milují lidé
po celém světě.
Mám přístup do zákulisí,
kde každý týden
vzniká nový díl.
Jakmile jsem vstoupil
mezi kulisy
a sešel dolů..
Od tajů kostymérny..
Pokud tento kousek s vámi zmizí,
tak máte velký malér.
..po sledování natáčení.
Copak to není legrace
učit se takové věci?
To určitě je.
Je to bezva.
Teorie velkého třesku:
Ze zákulisí natáčení
Vítejte u Teorie velkého třesku:
Ze zákulisí natáčení.
Když budu chtít,
tak můžu vstoupit
na dámské toalety,
nebo jak to nazývají.
Naštěstí pro vás mám
možnost setkat se na place
s herci a položit jim
otázky na tělo.
Se kterou z postav
točíš nejraději?
Těžko říct.
Kdo tě při natáčení
nejvíc rozesměje?
Kdo mě nejvíc rozesměje?
S kým nejraději točím?
Jak mám na to odpovědět?
O co ti jde?
O třetí světovou?
Bez komentáře.
Kunal, ten nafoukanec..
Nerad pracuji s Kunalem.
Jasně.
Popravdě, řekl to samé.
To věřím.
Johnny Galecky je..
děsný.
Kdo mě nejvíc rozesměje?
Nemusíš jmenovat.
Snažím se vzpomenout si,
ale nepamatuji si jejich jména.
Simon. Další nafoukanec.
Zachovám se diplomaticky
a řeknu..
Herci.
Nebo nikdo.
To je lepší.
Nebo já sám.
Měl bys slyšet to,
co někdy řeknu.
Ale baví mě to se všemi stejně.
Trochu se to podobá střední škole.
Na střední jsi nebyl
moc oblíbený, co?
Ani ne.
To je moje ročenka?
Milý Leonarde,
věda ti vážně jde.
Možná jednou
objevíš lék na trapnost.
Fajn, žerty stranou.
Chci zjistit,
jak je to s natáčením.
Začínáme ve středu ráno.
S herci, producenty a scénáristy
si projdeme první verzi textu.
Čteme si scénáře a smějeme se.
-Ještěže tak!
-Přesně tak.
A pak zjistíme,
co se bude dít dál.
Takže pro každého z nás
je to překvapení.
Scénáristi si
dělají poznámky o tom,
co zní dobře a co ne.
A pak to přepíšou.
Ve čtvrtek a v pátek nacvičujeme,
abychom se do toho dostali.
Pak máme zkoušky s producenty,
televizí a studiem.
Když dojde na přepis,
tak se někdy změní
třetina scénáře.
Pak máme víkend na to,
abychom se ho naučili.
V pondělí nacvičujeme před kamerou.
Stačí mi 20 minut na nácvik,
ale ostatní potřebují hodiny.
-Takže..
-Ale ty jsi profesionálka.
-Ano, mnoho let.
-Hodně lidí to tvrdí.
V úterý večer
se natáčí naživo s publikem.
Sotva se ukloníme
a ráno máme na stole
složku s novým scénářem.
Takto vypadá týden
herců od začátku do konce.
Ale než začnou nacvičovat
nebo natáčet,
potřebují mít scénář.
Tohle je původní verze scénáře
k filmu Krotitelé duchů
s opravdovými fleky od slizu.
Máš pravdu
Jsou to Krotitelé duchů 2.
Tak nic.
Každá z epizod
Teorie velkého třesku
začíná v této budově,
tedy v kanceláři scénáristy.
V čele
s Billem Pradym a Chuckem Lauriem,
musí tým vymyslet nový způsob
jak nás rozesmát.
Temná hmota...
Měli bychom přinést baterku.
Pokud někdo ví, jaký to je tlak
psát populární seriál,
tak je to Chuck Lorre,
který napsal Dva a půl chlapa.
Čím to, že vaše nápady
jsou stále tak neotřelé
a poutavé i po stovce
natočených dílů?
Beznaděj a strach
jsou dobrou motivací.
Jako byste jeli tunelem
9 měsíců, bez zastavení
a za vámi jel vlak.
Nastupovat!
O kolik se změní scénář
po první verzi?
Asi o 30 nebo 40 %.
Vážně?
Je to běžné?
Znám pořady,
u kterých došlo ke 100% změně
mezi první verzí a natáčením.
Ke 120% změně.
Nezažil jsem pořad,
jehož první verze je tak vtipná,
že téměř nepotřebuje upravit.
Nemůžu se spojit s Amy.
Zkusil jsem email, video chat,
Twitter, Facebook, SMS...
A ono nic.
Zkusil jsi ji zavolat?
Telefon!
Běžně se stává,
že to,
co je ve scénáři v pondělí
tam v pátek není.
Pořád slýcháváme,
za jakých podmínek vznikají scénáře.
Případy, kdy to jde dobře
nejsou tak časté.
A v tom je rozdíl.
Nejsou totiž tak dobré.
Máme scénáře,
ze kterých musíme vycházet.
Některé potřebují více změn
během týdne než jiné
a to je pak náročný týden.
Lidi, tento řádek změníme.
Pokud by to tak bylo pořád,
myslím, že bychom se
z toho zbláznili.
Horší je,
že jsem si na to zvykl.
Proč ho tu vůbec chceš mít?!
Jeho obří rozměry
jsou naprosto nepřiměřené účelu.
Jelikož účelem bylo tě namíchnout,
řekl bych, že je perfektní.
Psaní scénáře je jedna věc.
Je to fajn,
ale každý pořad má své scénáristy.
Ale v pořadu, kde vystupují
teoretický fyzik, astrofyzik,
experimentální fyzik, neurobiolog,
mikrobiolog a...
Howard Wolowitz,
je zapotřebí zvolit
odborný jazyk,
kterému doma těžko porozumíme.
Naštěstí,
hercům a scénáristům má kdo pomoci,
aby sami sebe neztrapnili
slovy
"smyčková kvantová gravitace",
když mají na mysli teorii strun.
Věřte, je to legrace.
Ověřil jsem to.
Velkoryse přehlédnu fakt,
že je arogantní,
rádoby vědkyně,
která doposud věří,
že smyčková kvantová gravitace
pojí kvantovou mechaniku
s teorií relativity lépe,
než teorie strun.
Jak se vyrovnáváte
s natolik odborným obsahem pořadu?
Necháváme to na jiných.
Máme vynikajícího astrofyzika.
Davida Saltzberga.
Je profesorem
na Kalifornské univerzitě v L.A.
Každý scénář dostanu
předem a prohlédnu si ho.
Scénáristi vědí hodně o vědě
a tak si napíšou, co chtějí.
A pak už stačí trocha úprav
nebo změnit slovo.
Jindy je třeba k tomu
pustit skutečného vědce.
Co je to fyzika?
Navrhujeme experiment,
abychom nalezli
anihilační spektrum,
které je důsledkem
kolizí temné hmoty ve vesmíru.
Testy
Arahonova interferenčního jevu
dospěly do pozoruhodného bodu.
Tíhová síla se rovná
hmotnost krát 9.8 metrů
za sekundu za sekundu.
Testujeme fázový posuv
způsobený
elektrickým potencionálem.
Za A dosadíme
našich 9.8 m/s na druhou..
Tematická teorie,
algebraický pokec a epidemiologie.
Časově závislé prostředí
a teorie strun.
Prý pracuješ na testech
kvantové mechaniky.
Jde o teorii kvantového pole
a D-dimensionální
De Sitterův prostoročas.
Naložil jsem to do 1% roztoku
polyvinylacetát pryskyřičného.
To je ta nejromantičtější věc,
kterou mi kdo řekl
a já tomu nerozuměla.
Dále tu máme Mayim Bialik,
která je, jak víte,..
-Neurobioložka.
-Ano.
Takže nám radí,
když uděláme nějakou chybu.
Když dojde
na neurovědu a neurobiologii,
tak jsem neoficionální odborník.
Tak pojď, nádore.
Mamka potřebuje
agresivní glioblastom.
Přemýšlela jsi,
že bys zase začala s neurovědou?
Myslím tímto způsobem.
Ne.
Od získání doktorátu
by mě nikdy nenapadlo,
že budu hrát neurovědkyni.
Amy je v čistírně a napadla ji
velmi vtipná slovní hříčka.
Je mi fuk per-chlor-etylen
a diety-leter úplně nesnáším.
Líbí se mi,
že fyzikové mluví nesrozumitelně,
ale nejradši mám, když je to to,
co nazýváme fyzik v 1. ročníku.
Nepotřebujeme svaly.
Jsme fyzikové.
Jsme vzdělanými
následovníky Archiméda.
Dejte mi pevný bod
a já pohnu zemí.
Je to jen otázkou...
Pomoc!
Neudržím to!
Je to něco, s čím se lidé
jistým způsovem setkávají,
proto je zde šance,
že pochopí, o co jde.
Gravitace,
ty mrcho jedna bezcitná!
Upřímně,
pokud lidé nesouhlasí s vědou,
mohou Dr. Saltzbergovi
poslat dopis.
Nebo Dr. Bialikové.
Chyba není ve vědě.
Asi máš na mysli něco jiného,
než to, co dělám,
když se řekne věda.
Oblečení není zřejmě to první,
co vás napadne,
když se řekne
Teorie velkého třesku.
Ale i když tito týpci
nejdou s módou,
každý z nich má svůj osobitý styl.
Sheldonovy trička
nebo Howardovy..
Proklatě uplé kalhoty.
Jednoduše, nejdou s davem.
Předpokládám,
že vše je rozděleno podle postav.
Přesně tak.
Říkáme tomu šatník postav.
Sheldon nosí kostkované kalhoty.
A všechny tyto trička.
Má trička
s Green Lanternem a Flashem.
To je spousta triček.
Všichni z nich mají plno oblečení.
Jaké Sheldonovo tričko
máte nejraději?
Tohle.
Ano.
Je pěkné.
Tričko s potiskem
vývoje v robota je hezké.
Křičí z něj Sheldon.
Moc se mi líbí
Rajovo oblečení.
Podle mě vypadá dobře.
Všichni vypadají dobře,
dokud si neoblečou něco,
co tento dojem pokazí.
Myslím, že si myslí,
že je to dobré.
Když Raj poprvé přijel do Ameriky,
byl oblečen ve stylu Miami Vice
neboť tou dobou v Indii
byl tento pořad velkým hitem.
A co oblečení
moji zřejmě nejoblíbenější postavy,
Howarda?
Kde je jeho oblečení?
Má vlastní šatnu.
Tak určitě.
Hej, tak jak to jde?
Koukněte na to!
Pokud tento kousek s vámi zmizí,
tak máte velký malér.
Jednou měl úbor
s páskou přes oko a kožené kalhoty.
A takovou blůzu,
kterou si sundal.
Zdravím, hoši.
Řekl bych,
že je to...
Švihák.
Holkař?
Ne.
Jo, švihák.
Myslím,
že v jeho případě holkař.
Chci splynout.
S čím jako?
S Příběhem hraček?
-Tohle jsou Leonardovy věci.
-Poznal jsem ty manšestráky.
Nosí neutrální barvy
ve srovnání s ostatními.
Chceš,
abych si všechno zkusil?
Ne.
Chci ať to vyhodíš.
Bylo osvobozující
se převléct
za Superholku.
Nevím jak ty,
ale cítím se mocný.
-Hele, vypadalo to dobře.
-Jasně.
Jsem Batman!
Nikam neodcházejte.
Ze zákulisí Teorie velkého třesku
to ještě zdaleka není vše.
Teď si však dáme menší přestávku
a pak budeme pokračovat.
Dověděl jsem se
o tajemství schodiště.
Jakmile jednou sejdete dolů,
tak stojíte přímo proti zdi.
A vyzkoušel jsem si roli diváka.
Vítejte zpět
u Teorie velkého třesku:
Ze zákulísí natáčení.
Kamera..
Akce!
Má někdo z vás kládu?
Noták!
Chci jen kládu!
Proč z toho děláte
takovou vědu?
Scénář, vědu, šatník
a herce bychom měli.
Ale svět Teorie velkého třesku
by se neobešel
bez neskutečně
propracovaných kulis.
Vedoucí výpravy, John Shaffner,
který, mimo jiné, navrhl
kulisy k seriálu Přátelé,
dodal těmto kulisám
své osobité kouzlo.
Mojí nejoblíbenější kulisou
je chodba mezi oběma byty.
Producenti chtěli tuhle chodbu
u schodišťové šachty.
Tak jsme to postavili
a Chuck s Billem sešli dolů,
podívali se na to a řekli
"Je potřeba vidět,
že to schodiště klesá."
Řekl jsem
"Nemám od studia oprávnění
udělat do podlahy díru."
Tak jsme zašli za vedením
s žádostí,
že potřebujeme udělat
díru do podlahy.
A to je vše o schodišti,
které sahá do hloubky
necelých dvou metrů.
Když sejdete dolů
a zahnete za roh,
kromě špíny tam najdete zeď
polepenou žvýkačkami od herců,
kteří čekají,
až na ni přilepí další.
Začíná se podobat
spodní straně stolu
v laciném krámu s občerstvením.
Jakmile jsem vstoupil
mezi kulisy a šel dolů,
ohromily mě malé mezery,
které jsou mezi nimi.
Jakmile jednou sejdete dolů,
tak stojíte přímo proti zdi.
Dále jsme se snažili o to,
aby mezi byty bylo dost místa
a mohlo se zde natáčet.
Doprostřed jsme postavili výtah.
Ale Chuck s Billem řekli
"Proč by chodili po schodech,
kdyby tu byl výtah?"
"Protože je pokažený
a doteď ho domovník nespravil."
Dej mi to!
Proč jsi to udělal?!
Měl jsem spoustu času.
Mluvil jsem s herci a štábem,
prohrabal se věcma za scénou,
takže teď už vím,
jak celý pořad vzniká.
Teď už si jen
najdu místo mezi diváky
a budu sledovat natáčení pořadu.
Je to vzrušující pro každého
fanouška Teorie velkého třesku.
Přál bych vám tu být.
Ale vy vše uvidíte
z mého místa.
Mohu vám však slíbit,
že si to co nejvíc užiju.
Promiňte.
Pardon.
Dobře.
Tady, Richarde.
Dámy a pánové,
potlesk prosím.
Jste připraveni
setkat se s herci?
Přivítejte
Mayim Bialik.
Při živém natáčení
je tu tolik energie.
Melissa Rauch.
Je vzrušující
cítit tu energii publika.
Kunal Nayyar.
Je to ohromné.
Moc se mi to líbí.
Simon Helberg.
Je to skvělé.
Takové malé představení
na každý týden.
Kaley Cuoco.
Johnny Galecki.
Nebyl bych šťastnější,
než už jsem,
kdybychom tu neměli
tak skvělé publikum.
Přichází Sheldon.
Neuvěřitelný Jim Parsons!
Je to vždy tak trochu
překvapení a adrenalin.
Kamera A, B, C, X.
Přesně.
Jdeme na to..
Akce!
Nevím, jestli bych se nechal
masírovat od chlapa.
A co jsem ti dělal s krkem,
když si hrál na Xboxu?
No nic moc.
Pořád to děsně bolí.
Dostáváme komentáře jako
"Vytáčí mě
ten předtočený smích."
Ale tak to není.
Je to skutečné publikum!
Kde je Howard?
Žádné
"Ahoj Raji, jak se máš?"
Ale
"Kde je ten tvůj bílej kámoš?"
Když se dívám na scénky
jiných pořadů,
kde není živé publikum,
tak to na mě působí prázdně.
Něco tomu chybí.
Publikum je tak evidentní,
jakoby šlo o další postavu.
Některé z mých
oblíbených scének,
které se líbí i fanouškům,
kde jsou Amy a Sheldon,
nejsou ve způsobu hraní
pokaždé stejné.
To, jak je vidíte v TV,
je způsob,
jakým publikum chce, aby hráli.
Není nic lepšího,
než vidět naživo,
jak Sheldon poprvé políbí Amy.
To se nedá..
Srovnat.
Fascinující.
Myslím, že v tomto momentu
scéna ožívá,
což se nedá říct
o předešlých pěti dnech.
Je to jakobych žil
někde v diktatuře.
"Musíš si vzít dovolenou,
musíš se bavit,
musíš si užívat život."
Myslím, že jsi nikdy
nepochopil pojem diktatura.
Jsou chvíle,
kdy nemůžete jinak,
než se nechat unést,
tak jako v divadle.
Snažíte se..
Snažíte se to vydržet.
-Ale vždycky to nejde.
-To ne.
Ale děláme pro to maximum.
Na publiku je skvělé to,
že okamžitě zareaguje.
Neoklame vás.
Okamžitě vám dá najevo,
jestli je to vtipné nebo ne.
Jsem král všech intoušů.
Co to znamená?
To znamená..
že když mě někdo naštve,
tak zahltím jeho email
navyžádanou poštou.
Trochu se podílíme na přepisu,
když je to naléhavé.
To znamená,
že když mě někdo naštve,
nepomůžu mu vyměnit
náplň v tiskárně.
Musíte poslouchat publikum,
abyste se dostali do rytmu
a pak počkat na smích.
Ale někdy to nevýjde
a pak je nám do pláče.
-Fakt?
Výjde to.
Sice je to už 10 minut,
ale věřte tomu.
Dělám to už hodně dlouho
a je pokořující,
jak často
vám publikum řekne,
že to, co vám příjde vtipné,
není vtipné.
A to, co vám příjde spíše
jako nic moc,
je fantastické.
Nevím,
jak mu to mám říct.
Co takhle nahoře bez?
Postačí,
když s nimi zatřeseš,
a máš ho omotanýho
kolem prstu.
Myslím,
že je to bezva.
A pokud ne,
tak nám to publikum řekne
a my to napravíme.
Nevím,
jak mu to řeknu.
Já sděluji špatný zprávy
výhradně v posteli.
Takto jsem řekla svému klukovi,
že jsem spala s jeho bráchou.
A tak samo i jeho bráchovi.
Nemůžete předvídat
reakci ostatních.
A pokud myslíte, že ano,
tak jste cvok.
Zas a znova
se dostáváme do situací,
zejména co se týče Sheldona,
kdy se zachová...
příliš krutě.
Publikum se nesměje,
jen udělá..
Což není našim úmyslem.
Sheldon není..
Krutý.
Je upřímný.
Což je okamžik,
kdy namísto smíchu přichází..
Richard Freyman
byl slavným americkým fyzikem
z projektu Manhattan.
Každý ve světě vědy snad ví,
kdo byl Richard Freynman.
Teď už i ty.
Většině z nás
se daří soustředit se,
ale je to rozpustilost,
kterou Jim a já máme společnou,
a pak máme nutkání
se zasmát.
Za to může ona!
Šlo to dobře.
Měla by ses krotit!
Jdeme na to.
Stává se ti,
že se neudržíš
před publikem?
-Jakože vyprsknu smíchy?
-Ano.
Ale Kunal je v tomhle nejhorší.
Stává se mu to neustále.
Poslechni své srdce.
V tom jsem nejhorší.
Slyšel jsem.
-Tak proto ses ptal.
-Ano.
Zatím vedeš.
Sakra!
Ne, je to fakt hrozné,
protože mě tohle baví.
Ne, je to proto,
že jsem amatér.
Stále se směje svým vtipům.
A tak mu někdy pošeptám
"Na světě umírají děti."
A pak zvážní.
Když jsem sem poprvé přišel..
Mužu začít odsud?
Angličtina je těžká.
Musím provést histologii
mozkového kmene.
A ty se zatím...
Nevím,
jak je to dál..
A ty se...
Když si to publikum užívá
a jeho smích
je upřímný
a hlasitý..
Je to úžasný pocit uspokojení.
Příliš vyzývavý?
-Jo.
-Ne.
Střih!
Máme úžasné a věrné publikum.
Už přes pět let jsou s námi.
Sledováním tohoto pořadu
nám věnují 30 minut.
Chci, aby si mysleli,
že je to dobře strávený čas.
To bylo něco!
Měl jsem štěstí,
že jsem mohl nahlédnout
do natáčení tohoto pořadu.
Přestože to není snadné,
tak je to celkem zábava.
A protože je to stý díl,
tak poslední slovo
přenechám hercům.
Jak se připravuji
na další týden?
Nejde o příběh nebo o to,
co se stane tento týden.
Ať tak či tak,
chci vědět,
co ti lidé budou dělat.
Jsme tu už pět let..
Téměř sto dílů
se rovná více než 500 dnům
v této místnosti
s těmito lidmi.
Důvodem, proč tu stále jsme,
je tento skvělý herecký tým.
Udělají cokoliv,
o co je požádáme.
Není lepší party lidí.
Jsou tak srdeční.
Ještě jsme nepozabíjeli
jeden druhého..
-To je úspěch!
-To si piš!
Překlad a časování: Naggi.
