
Portuguese: 
É hora de ficar assustado!
[ música de abertura ]
No meio do mar de revistas pulp que inundou as bancas diariamente
uma em particular se destacou.
Na verdade, ela até se subtitulou "A Revista Única"
Essa era a "Weird Tales"
um lar para o horror e o macabro, o transcendental e o paranormal
Mas não começou exatamente dessa maneira.
Quando foi impressa pela primeira vez, foi fundada com o objetivo de ser exatamente como vemos a "Weird Tales" hoje em dia.
Mas contrataram um editor que não gostava exatamente de "histórias arrepilantes".
Ele gostava de história de detetive, então pegou histórias com um diferencial, mas nada realmente "assombroso"
Mas então um dia, ele recebeu um pequena pila de contos com uma carta anexada.
A carta detalhou em mil palavras porque essas histórias provavelmente não deveriam ser escolhidas,
e exigiu que nenhum ponto e vírgula deveria mudar SE elas fossem escolhidas,

iw: 
זמן לצ'יזבט!
אקסטרה מד"ב
בתוך ים הספרות הזולה
ששטף את דוכני העיתונים כל יום
אחד בלט במיוחד.
הוא אפילו קרא לעצמו
"המגזין הייחודי".
ואלו הם "מעשיות מוזרות",
ביתם של האימה והמקברי
מה שלא מן העולם הזה
והעל טבעי.
אבל זה לא התחיל כך בדיוק.
כשהדפיסו את זה לראשונה,
יסדו אותו במטרה
להראות כפי שאנו רואים
מעשיות מוזרות היום,
אבל הם שכרו עורך
שלא אהב ממש סיפורים מצמררים.
הוא אהב סיפורי בלשים,
אז הוא קיבל סיפורים עם טוויסט,
אבל בלי משהו מטריד.
אבל אז יום אחד
קיבל ערימת יצירות
שהוצמד לה מכתב נלווה.
המכתב כלל 2,000 מילים שמתארות
למה לא כדאי לבחור בסיפורים
אז דרש שאסור לשנות
אפילו נקודה ופסיק לו כן נבחרו

English: 
Time to get spooky!
[ opening title music ]
Amidst the sea of pulp
that washed over 
the newsstands every day,
one in particular
stood out.
In fact, 
it even subtitled itself
"The Unique Magazine".
This was 
Weird Tales,
a home for horror 
and the macabre,
the otherworldly 
and the paranormal.
But it didn't exactly 
start out that way.
When it was first 
put into print,
it was founded with the goal of being exactly 
what we think of as Weird Tales today.
But they hired an editor 
who didn't really like "creepy stories".
He liked detective stories,
so he got stories 
with a twist,
but he didn't really 
get anything "haunting".
But then, one day, 
he received a small pile of work
with a cover letter attached.
This letter spent 
a thousand words
detailing why these stories 
probably shouldn't be picked,
then demanded that not a single semicolon 
should be changed if they WERE picked,

iw: 
ולבסוף,
סיים עם פסקה שכוונתה טובה
שעדיין אמרה:
כל הכותבים במגזין גרועים,
אך נסיונם שובה לב.
זה כמובן היה ה. פ. לאבקרפט.
הוא שלח ל-"מעשיות מוזרות"
חמישה סיפורים
בין היתר "דגון"
ו-"הצהרתו של רנדולף קרטר".
למעשה מהמכתב אנחנו לומדים
שדמותו של רנדולף קרטר
ממלא את מקומו של לאבקרפט,
ושכל זה מבוסס על חלום שחלם.
אך כאן באמת מתחיל
"מעשיות מוזרות",
משום שהעורך מיד הציע
להזמין את כל החמישה.
זהו רגע מכריע,
משום שעל כל מגרעותיו
לאבקרפט ראה את האימה
אחרת מכל אחד אחר בתקופתו.
במכתב בנוגע ליסודות האימה
ששלח למייסד "מעשיות מוזרות",
הוא אמר: "יש רק אימה חולפת
בבעתות החדות צמאות הדם,
"ברציחות הגרזן עקובות מדם
ותחלואות סדיסטיות.
"מה שבאמת מניע את קפיצי התהום
של הפחד האנושי וסקרנות טמאה

English: 
and, finally, wrapped up 
with a well-meaning paragraph,
that still basically said:
"all of the writers 
in your magazine are bad..."
"...but it is quaint 
that they try."
This, of course,
was H.P. Lovecraft.
He had sent 
Weird Tales five stories,
including "Dagon" 
and "The Statement of Randolph Carter."
In fact it's from 
this letter that we learn
that the Randolph Carter character 
is a stand-in for Lovecraft,
and that the whole thing 
was based on a dream he had.
But it is also here 
that Weird Tales
really begins,
because that editor immediately
offered to commission all five.
This moment is pivotal,
because for 
all of his faults,
Lovecraft had a fundamentally different view 
on horror than anyone else at the time.
In a letter touching on the fundamentals of horror, 
which he sent to the founder of Weird Tales,
he said:
"There is only a passing horror 
in sordid, sanguinary gruesomeness"
"in bloody axe-murders 
and sadistic morbidities,"
"what really moves the profoundest springs 
of human fear and unholy fascination,"

Portuguese: 
e, finalmente, concluiu com um parágrafo bem-intencionado,
que basicamente dizia: "todos os escritores da sua revista são ruins..."
"...mas é estranho que tentem"
Esse, claro, era H.P. Lovecraft.
Ele tinha enviado cinco histórias à Weird Tales, incluindo "Dagon" e "O Depoimento de Randolph Carter".
Inclusive, é desta carta que aprendemos que Randolph Carter é um substituto para Lovecraft,
e que a coisa toda foi baseada em um sonho que ele teve.
Mas também foi aqui que a Weird Tales realmente começou,
porque aquele editor imediatamente ofereceu usar todas as cinco histórias.
Esse momento foi fundamental, porque apesar de seus defeitos, Lovecraft tinha uma visão fundamentalmente diferente sobre horror do qualquer um na época.
Em uma carta falando sobre os fundamentos do horror, que ele mandou para o fundador da Weird Tales, ele diz:
"Há apenas um horror passageiro em atrocidades sórdidas, sanguinárias"
"em assassinos e morbidades sadísticas, "
"o que realmente move as primaveras mais profundas do medo humano e das fascinações profanas,"

Portuguese: 
"é algo que sugere vistas escuras e infinitas de ninhadas de monstruosidades enigmáticas e pouco compreensíveis"
"rastejando eternamente além da natureza, e tão capaz de ser manifesta novamente quanto no caso imaginável."
"O princípio supremo deste tipo de horror, é a sugestão de que uma grande violação de alguma lei básica da natureza, "
"a quebra da linha entre a vida e morte..."
"...homem e outros animais."
Essa filosofia se tornou o princípio fundamental da Weird Tales
enquanto Lovecraft - um corresponde prolífico - começou a escrever e comunicar com alguns dos outros recorrentes que apareceram na revista.
A ideia se enraizou no conceito de que havia algo mais horripilante e fascinante que a violência ou até mesmo a morte;
Que a ideia de que nosso conhecimento fundamental no universo e nosso lugar nele, poderia estar errado,
talvez estar mais assustado que a mortalidade.
Logo, Weird Tales conseguiu um novo editor mais ajustado à essas ideias, (Todos saudem nosso soberano tentaculado!)
e o círculo Lovecraft começou a se expandir.

English: 
"is something which suggests black,
infinite vistas of cryptic,
brooding,
half-inscrutable 
monstrosities"
"forever lurking 
behind nature,
and as capable of being manifested 
again as in the case treated."
"The supreme principle 
of this sort of horror,
is any suggestion of the major violation 
of some basic law of nature,"
"the breaking-down 
of the line betwixt life and death..."
"...man and the other animals." etc.
This philosophy became 
a founding principle of Weird Tales,
as Lovecraft –
ever a prolific correspondent –
began writing to 
and communicating with
some of the other regulars 
who appeared in its pages.
This idea took root
that there was something more horrifying 
and more fascinating than gore or even death;
That the idea of our fundamental understanding 
of the universe, and our place in it ,
could be wrong,
might be even more 
frightening than mortality.
Soon, Weird Tales got a new editor 
who was more in tune with these ideas,
and the Lovecraft circle began to expand. 
(All hail our betentacled overlord!)

iw: 
"זה משהו שמציע
נופים שחורים אינסופיים
"של מפלצתיות מובנת למחצה
מסתורית ורובצת
"אורבת לעד מאחורי הטבע,
"ושיכולים לזמן אותה שוב
כמו במקרה המדובר.
"העיקרון העליון בסוג האימה הזה
"הוא שכל הצעה של הפרה רצינית
של איזה חוק טבע בסיסי
"הפשטת הגבול בין חיים ומוות,
בני-האדם ושאר החיות וכד'."
הפילוסופיה הפכה לעיקרון בסיסי
של "מעשיות מוזרות".
בעוד שלאבקרפט,
מאז ומתמיד מתכתב למכביר
החל לכתוב ולשמור על קשר
עם הקבועים שהופיעו בעמודיו.
זהו רעיון שנטע שורש,
שיש משהו יותר מחריד ומרתק
מאלימות גסה או אפילו מוות,
שהרעיון שהבנתנו הבסיסית
של היקום ומקומנו בו
אולי שגויה,
עלולה להפחיד יותר ממוות.
במהרה "מעשיות מוזרות"
השיגו עורך חדש
שעלה בקנה אחד עם הרעיונות
והחוג של לאבקרפט החל לגדול.

English: 
with authors like August Derleth
and Clark Ashton Smith 
being featured regularly.
And it was around this time 
that another writer,
Robert E. Howard,
began to spin out 
worlds of his own.
Howard worked with the fury of a man 
hounded by demons and debt.
In seven years 
he gave us:
Solomon Kane,
Kull the Conquerer,
Bran Mak Morn,
and of course,
Conan the Barbarian.
He also wrote 
countless Westerns, sea stories,
boxing tales, 
and historical adventures.
Even many of his minor characters, like Red Sonja, 
have acquired their place in our pop consciousness.
He brought a grit 
and a danger to fantasy.
The frenzy of his writing 
established the beginnings of Grimdark.
He moved sword-wielding away 
from the medieval romances,
or even the swashbuckling 
of many of the other pulps,
and made it into 
something more primal,
more visceral and real.
For many later writers in
both science-fiction and fantasy,
he was an object lesson in
how to write an action sequence.

iw: 
עם כותבים כגון אוגוסט דרלת'
וקלארק אשטון סמית'
מופיעים בקביעות.
ובערך באותה התקופה
כותב אחר, רוברט אי. הווארד,
החל לרקום עולמות משלו.
הווארד עבד בחימתו של אדם
שרדוף על-ידי שדים וחובות.
בתוך שבע שנים נתן לנו:
"סולומון קיין", "קאל הכובש",
"בראן מאק מורן",
וכמובן "קונאן הברברי".
הוא גם כתב בלי סוף מערבונים,
סיפורי ים, מעשיות אגרוף,
והרפתקאות היסטוריות.
אפילו דמויותיו השוליות,
כמו "סוניה האדומה",
רכשו את מקומם
במודעותנו הפופולארית.
הוא הביא כוח-סבל וסכנה
לפנטזיה.
הטירוף בכתיבתו
ביסס את תחילת הגרימדארק.
הוא הרחיק את לחימת החרב
מהרומנטיקה של ימי הביניים
או אפילו את הסיף הנועז
של רבים אחרים בספרות הזולה
והפך אותו למשהו יותר קדמוני.
שמגיע מהקרביים ואמיתי.
לכותבים רבים אחרים
הן במדע בדיוני ובפנטזיה
השתמשו בו כחומר לימוד
על איך לכתוב קטע אקשן.

Portuguese: 
com autores como August Derleth Clark Ashton Smith sendo autores recorrentes.
E foi ao redor deste tempo que outro escritor, Robert E. Howard, começou a explorar mundos próprios.
Howard trabalhou com a fúria de um homem assombrando por demônios e dívidas.
Em sete anos ele nos deu: Solomon Kane, Kull the Conquistador, Bran Mak Morn e, é claro, Conan o Bárbaro.
Ele também escreveu incontáveis Faroestes, histórias marinhas, contos de boxes e aventuras históricas.
Até vários de seus personagens menores, como Red Sonja, conseguiram seu lugar na nossa consciência pop.
Ele trouxe um peso e um perigo para a fantasia.
O frenesi de sua escrita estabeleceu o começo do Grimdark
Ele moveu o empunhar de espadas de romances medievais ou até mesmo dos fanfarrãos dos outros pulp,
e transformar em algo mais primitivo,
mais visceral e real.
Para vários escritores tardios em tanto ficção científica e fantasia,
ele era uma lição objetiva em como escrever uma cena de ação.

iw: 
כלכלת כתיבתו כמעט הפוכה
מכתיבתו ההפכפכה של לאבקרפט
הוא היה תמציתי
היכן שלאבקרפט הרחיב במילים.
אך עטו הלא-מיומן
עשה הרבה יותר
מאשר לספק
כתיבה פשוטה-מינימלית
שאתם עלולים לחשוב
לו רק הכרתם את יצירותיו
על סמך פרשנויות מאוחרות.
סרטים, טלוויזיה, אפילו קומיקס
לא באמת עשו צדק עם הווארד.
יצירותיו מתחו ביקורת
על התרבות,
על ההרס שראה
שהמיטו על העיירה
בה גדל בטקסס במהפכת הנפט.
דמויותיו לא היו
אך ורק אנשים אכזריים.
הם לא נשענו רק על שריריהם.
באופן נוקב
הם היו חכמים כשם שהיו חזקים,
משתמשים בערמומיותם
כפי שמשתמשים בחרבותיהם.
הווארד גם נסחף
ברעיונות מסוימים מהמסתורין.
כמו תאוסופיה.
מעשיותיו הכי ידועות
מתרחשות בעידן ההיבורי,
שבעצמו נקרא על שם המקום
בו היוונים חשבו שנמצא
אחרי רוח המערב.
הוא דמיין שהעידן מתרחש
אחרי נפילתה של אטלנטיס
אך לפני כל התחלת
עדות היסטורית שיש לנו היום.

Portuguese: 
A economia de sua prose era quase o oposto da escrita discursiva de Lovecraft.
Ele era lacônico onde Lovecraft era verboso.
Mas sua caneta não-treinada fez mais do que fornecer uma escrita simples, redutivista que você imagina se você apenas leu interpretações tardias.
Filmes, televisão, e até mesmo quadrinhos nunca realmente fizeram justiça a Howard.
Seus trabalhos eram um comentário sobre a civilização,
na ruína que ele viu ser traga para sua cidade natal no Texas por causa do Boom do Petróleo.
Seus personagens não eram meros homens de brutalidade.
Eles não dependiam de apenas músculo.
Quase universalmente, eles eram tão inteligentes quanto eram fortes.
usando sua esperteza tão frequentemente quanto sua espada.
Howard também foi sugado por certas ideias do oculto, como a Teosofia.
Seus contos mais famosos se passam na era Hiboriana.
nomeada por causa do lugar em que os antigos Gregos pensavam que deixava o Vento do Oeste.
Ele imaginou essa era de ser o tempo depois da queda de Atlantis, mas antes do começo de qualquer registro histórico que temos hoje.

English: 
The economy of his prose was almost 
the opposite of Lovecraft's discursive writing.
He was laconic 
where Lovecraft was verbose.
But his untrained pen did
far more than provide the simple, 
reductivist writing
that you may think of if you only know 
his work from later interpretations.
Film, television, and even comics 
have never really done Howard justice.
His works were 
a commentary on civilization,
on the ruin he saw brought 
to his hometown in Texas by the Oil Boom.
His characters were not 
merely men of brutality.
They didn't only rely 
on brawn alone.
Almost universally,
they were as smart 
as they were strong,
using their wits as often 
as their swordarms.
Howard was also swept up 
by certain ideas of the occult,
like Theosophy.
His most famous tales 
are set in the Hyborian Age.
Itself named after the place the ancient Greeks 
thought lay behind the West Wind.
He imagined this age to be the time 
after the fall of Atlantis,
but before the beginning
of any historical record we have today.

iw: 
כאן ערבב תרבויות, מקומות,
ותקופות היסטוריות כרצונו
יוצר קסם וכישוף
ומשתעשע עם חלק
מהרעיונות התיאוסופיים
של תרבויות קדמוניות
וגזעים נשכחים.
יצירותיו הגדירו את ענף
"חרב וכושפות" בפנטזיה.
ואולי היה הכי טוב בו.
ככאלו,
סיפוריו השפיעו המון
על מה שמאוחר יותר ייקרא
"מדע-פנטזיה".
במיוחד הסוג האפל.
אך בעוד שהצטבר העול הכלכלי
עקב בריאותה של אמו
"מעשיות מוזרות"
החל לאבד מערכו,
נאבק בשפל הגדול.
כשאמו של הווארד נפטרה,
הוא נטל את חייו.
קוטע בעצב רב
את קריירת הכתיבה שלו
אך משאיר לנו מורשת
שתשפיע על מדע בדיוני
ופנטזיה לדורות הבאים.
"מעשיות מוזרות" ישרוד,
אך כמו רוב הספרות הזולה
הוא לא ישפיע כפי שעשה בעבר
הוא ימשיך אחרי מלחה"ע השנייה
ויאבק בשנות ה-50 כמגזין מתמשך
אך ימי התהילה שלו תמו.
השפעתו והשפעת הכותבים שטיפח
מהדהדים אלינו עד היום

English: 
Here, he could mash together cultures 
and places and historical periods as he wanted,
creating magic and sorcery,
and playing with some of those Theosophic 
ideas of elder civilizations and forgotten races.
His work defined 
the "Swords & Sorcery" branch of fantasy,
and was arguably 
some of the best of it.
As such, those stories had an enormous impact 
on what we would later come to call "Science-Fantasy,"
especially the darker kind.
But, as financial burdens from his
mother's health began to pile up,
Weird Tales itself
began to falter, struggling 
through the Great Depression.
When Howard's mother passed,
he took his own life,
tragically cutting short 
his writing career,
but leaving us a legacy 
that would influence science-fiction
and fantasy 
for generations to come.
Weird Tales would survive,
but like many of the other pulps, 
it would never again have
quite the impact 
it once had.
It would live on past World War II and struggle 
into the 50's as one continuous magazine,
but its glory days 
were done.
Still, its impact – and the impact of the
writers it fostered – echo down to us today.

Portuguese: 
Aqui, ele podia misturar culturas e lugares e períodos históricos o quanto quisesse.
criando mágica e feitiçaria, e brincando com algumas daquelas ideias Teosóficas de civilizações antigas e raças esquecidas.
Seu trabalho definiu a ramificação de "Swords & Sorcery" da fantasia,
e indiscutivelmente era um dos melhores do gênero.
Logo, essas histórias tinham um enorme impacto no que mais tarde chamaríamos de "Science-Fantasy",
especialmente as mais sombrias.
Mas, enquanto os fardos financeiros de sua mãe começaram  as acumular,
a Weird Tales mesmo começando a se esmorecer, lutando durante a Grande Depressão,
Quando a mãe de Howard se foi, ele tirou sua própria vida,
tragicamente acabando com sua carreira curta de escritor,
mas nos deixando uma legacia que influenciaria a ficção científica e a fantasia por gerações a vir.
Weird Tales sobreviveriam, mas assim como os outros pulps, ela nunca teve o mesmo impacto que teve
ela viveria além da Segunda Guerra Mundial e lutar ao longo dos anos 50 como uma revista contínua,
mas seus dias de glória acabaram.
Ainda assim, seu impacto - e o impacto dos que escritores que adotou - ainda ecoa em nós hoje.

English: 
But, we would be remiss if we only 
acknowledged the good side of that impact.
We also have to 
ascribe to Weird Tales
some of the racism 
and sexism that,
inadvertently, worked its way 
into the bones of our favourite genres.
Weird Tales published
Lovecraft, who, many times in print,
both in his stories, 
his personal writings, and his letters,
expressed racist views.
Howard's legacy here 
is more mixed,
having a number of minority characters 
that were fully realized and sympathetic, or even heroic,
but he also used race 
as a quick-and-easy way to define groups.
Often, he would have 
the dark-skinned cultures be tribal and savage,
while the Asian cultures 
would be mysterious and decadent.
And this has inadvertently flowed 
through fantasy –
especially the cheaper hack fantasy – 
ever since.
And it was also Weird Tales 
that really helped
to cement 
our "damsel in distress" tropes,
and our chainmail bikinis.
Even Howard, who was 
an avowed feminist (...for the time),
wrote scenes of nearly-nude, 
helpless princesses,

Portuguese: 
Mas, estaríamos sendo descuidados se reconhecêssemos apenas o lado bom desse impacto.
Nós também temos que atribuir à Weird Tales algum dos racismos e sexismos que,
inadvertidamente, chegou nos ossos de nossos gêneros favoritos.
Weird Tales publicou Lovecraft, que, em várias impressões,
tanto em suas histórias, suas escrituras pessoais e suas cartas,
expressou visões racistas.
A legacia de Howard aqui é mais mista,
tendo um número de personagens de minorias que foram completamente realizados e simpáticos, ou até mesmo heroico,
mas ele também usou raça como um jeito fácil e rápido para definir grupos.
Frequentemente, ele usa culturas de pele mais escura como tribal e selvagem,
enquanto culturas asiáticas seriam misteriosas e decadentes.
E isso 
inadvertidamente flui para a fantasia -
especialmente as mais baratas - desde então.
E também foi a Weird Tales que ajudou a consolidar nossos cliché de "donzela em perigo",
e nossos biquínis de cota de malha.
Até Howard, que era um feminista confesso (...para a época),
escreveu cenas de princesas semi-nuas desemparadas,

iw: 
אבל ננהג ברשלנות אם רק נכיר
בצד הטוב של ההשפעה.
נצטרך לייחס ל-"מעשיות מוזרות"
חלק מהגזענות והסקסיזם
שבהיסח דעת סללו את דרכם
עד עצמות הסוגות האהובות עלינו.
"מעשיות מוזרות"
פרסם את לאבקרפט,
שפעמים רבות בדבריו המודפסים
הן בסיפוריו,
כתביו האישיים ומכתביו
ביטא ראייה גזענית.
המורשת של הווארד
יותר מעורבבת,
כלל מספר דמויות בני-מיעוטים
שלא פותחו לחלוטין,
סימפתיות או אפילו הרואיות,
אבל גם השתמש בגזע כפיתרון קל
כדי לאפיין קבוצות.
לרוב דאג שתרבויות כהי העור
יהיו שבטיות ופראיות
בעוד שהתרבויות מאסיה
יהיו מסתוריות ומושחתות.
ובהיסח דעת זה זרם לפנטזיה,
במיוחד הפנטזיה הזולה
מאז ועד היום.
"מעשיות מוזרות" גם עזר לחזק
את דימוי "העלמה במצוקה",
ואת שריון-בגד-הים
של נשים לוחמות.
אפילו הווארד,
שהצהיר על עצמו פמניסטית
לתקופה,
כתב סצנות של נסיכות
חסרות ישע על סף העירום

iw: 
קשורות בחבל או שרשרת לסלע.
בעיקר בגלל עובדה מקרית
על צורת התשלום
של "מעשיות מוזרות".
"מעשיות מוזרות" כמגזין טאבו
תמיד שאף לבחון את הגבולות
וככזה,
בניגוד לרוב הספרות הזולה
"מעשיות מוזרות"
מעולם לא התבייש
לתאר עירום על כריכתו.
במקרה, "מעשיות מוזרות",
כמו רוב הספרות הזולה בזמנו
שילם יותר עבור הסיפור
שמופיע על כריכת המגזין.
בתור משהו שיפתיע אף אחד מכם,
מהדורות של המגזין
שהציגו תיאור מוחשי
של נשים עירומות על הכריכה,
נטו למכור טוב יותר.
אז לאורך הזמן,
אחוז גבוה מכריכותיהם
הסתכם בהכללת
נשים עירומות חסרות ישע
שמפתים אותן
או מחזיקים בהן כאסירות.
מה שאמר שכל סופר שרצה קצת כסף
היה כותב סצנה כזאת בסיפור שלו
כדי להגביר את סיכוייהם
להופיע על הכריכה
ולקבל את המשכורת השמנה יותר.
אז בסופו של דבר,
"מעשיות מוזרות"
הביא לנו דברים
שאף מגזין אחר הצליח
עם חשיפת סופרים
כגון לאבקרפט והווארד.
הביא את המוזר, המצמרר,
האימה הקוסמית האמיתית,

Portuguese: 
presas ou amarradas à uma pedra.
Em maior parte por causa de um fato acidental sobre a estrutura de pagamento da Weird Tales.
De certa forma, a Weird Tales sempre teve o objetivo de ser uma revista transgressiva que quebrasse o molde.
Então, não diferente dos outros pulps,
Weird Tales nunca recuou de retratar nudez em suas capas.
Incidentalmente, Weird Tales - como a maioria dos pulps da época -
pagava mais para qualquer história que fosse apresentada na capa da revista
No que irá ser uma surpresa para nenhum de vocês...
edições da revista que apresentavam representações chocante de mulheres nuas na capa...
...tendiam a vender melhor.
Então, ao longo do tempo, uma maior porcentagem acabou envolvendo nudez e mulheres sem sorte sendo seduzidas ou aprisionadas.
O que significava que qualquer autor que precisasse de dinheiro poderia escrever tal cena em suas histórias,
para aumentar as chances de serem apresentados na capa e conseguirem aquele pagamento maior
Então, no final, Weird Tales nos trouxe coisas que nenhuma outra revista poderia ter trago,
com a descoberta de autores como Lovecraft e Howard.
Ela trouxe o estranho, o horripilante, o real horror cósmico.

English: 
bound or chained to a rock.
Largely because of an incidental fact
about Weird Tales' pay structure.
Y'see, Weird Tales had always set out to be 
a boundary-pushing, transgressive magazine.
As such, unlike many 
of the other pulps,
Weird Tales never shied away
from depicting nudity on its cover.
Incidentally, Weird Tales – 
like almost all the pulps of the time –
paid more for whatever story was featured
on the cover of the magazine.
In what will come 
as a surprise to none of you...
issues of the magazine which featured 
lurid depictions of nude women on the front...
...tended to sell better.
So, over time, a higher percentage 
of their covers ended up involving nude and
hapless women
being seduced or held prisoner.
Which meant that any author needing some money could write such a scene into their stories,
in order to up their chances of being featured 
on the cover and getting that bigger paycheque.
So, in the end,
Weird Tales brought us things 
that no other magazine could,
with the discovery of authors 
like Lovecraft and Howard.
It brought the weird,
the spooky, 
the truly cosmic horror.

English: 
But it also left a legacy 
of some of the more troubling elements
still lingering 
in science-fiction and fantasy.
Someday, we are going to do a deep dive 
on both Howard and Lovecraft,
but for right now, in 
our headlong rush into the history of sci-fi
we must wend our way towards 
one of the other great influencers
to come out of this generation 
of pulp magazines.
Next Week:
Noir, and the idea 
of being "Hard Boiled."
[end credits music]

Portuguese: 
Mas também nos deixou o legado de elementos mais problemáticos que ainda estão presentes na ficção científica e na fantasia.
Algum dia, vamos fazer mergulhar fundo em Howard e Lovecraft,
mas por agora, na nossa longa jornada pela história da ficção científica
nós deveremos ir em direção de um dos grandes influenciadores que surgiu dessa geração de revistas pulp.
Próxima semana, Noir, e a ideia de ser "Osso Duro de Roer".
[música de crédito final]

iw: 
אבל גם הותיר מורשת
של גורמים קצת יותר מטרידים
שעדיין משתהים
במדע בדיוני ופנטזיה.
יום אחד נצלול לעומקם
של הווארד ולאבקרפט,
אך לעת עתה,
במרוצתנו לתולדות המד"ב
עלינו להמשיך לדאות
אל עבר אחת ההשפעות
שיצאה מדור זה
של דור הספרות הזולה.
שבוע הבא: סיפורת אפלה,
והרעיון באופי קשוח וציני.
תורגם ע"י
Dr_Ellert
בצער רב אף אחד מהסיפורים
תורגמו לעברית אי פעם.
